Справа № 280/5448/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5448/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Замкової А.О.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2021 №Ф-24755-49;

- зобов`язати Відповідача здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, вказав, що ним 17 червня 2021 року отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2021 № ф-24755-49 на суму 21067,98 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №280/511/19, визнано протиправною та скасовано вимогу від 09.11.2018 № Ф-24755-49. Під час розгляду справи судом встановлено з 28.05.2009 по 31.03.2011 та з 23.10.2013 по дату винесення рішення ОСОБА_1 обліковується в ГУ ДФС у Запорізькій області, як ФОП на загальній системі оподаткування, а з 28.10.2013 по 09.10.2018, обліковується фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. З 11.02.2021 на обліку як фізична особа-підприємець позивач не перебуває, Відповідачем складено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-24755-49.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.61-64).

Рішення суду обґрунтовано, зокрема, тим, що протягом спірного періоду Позивач мав статус ФОП та в супереч вимог Закону №2464-VI не сплачував єдиний внесок, що свідчить про те, що контролюючим органом правомірно нараховано Позивачу єдиний внесок та прийнято спірну вимогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що адвокатським об`єднанням «Біленко, Балковий та партнери» сплачувався внесок за ОСОБА_1 , тобто за спірний період, вказаний відповідачем, ОСОБА_1 сплачувався ЄСВ.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що протягом спірного періоду Позивач мав статус ФОП та всупереч вимог Закону №2464-VI не сплачував єдиний внесок, що свідчить про те, що контролюючим органом правомірно нараховано Позивачу єдиний внесок та прийнято спірну вимогу.

В судовому засіданні Позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що, 28.05.2009 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , номер запису: 0051599.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №280/511/19, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема визнано протиправною та скасовано вимогу від 09.11.2018 № Ф-24755-49.

Зазначеним рішенням встановлено наступні обставини.

28.05.2009 позивача взято на податковий облік до ГУ ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжі, Олександрівська ДПІ (Шевченківський район м. Запоріжжя).

31.03.2011 до Єдиного державного реєстру внесено запис щодо рішення ФОП ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.

23.10.2013 до Єдиного державного реєстру року внесено запис щодо внесення рішення фізичної особи - підприємця про відміну власного рішення щодо припинення підприємницької діяльності (як зазначив представник відповідача у наданому відзиві, до органу ДФС електронна відомість надійшла 24.10.2013).

28.10.2013 внесено заяву (для самозайнятих осіб) за формою 5-ОПП, з ознакою здійснення фізичною особою підприємцем незалежної діяльності, а саме «адвокат».

09.10.2018 внесено заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою 8-ОПП.

09.10.2018 внесено заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7-ЄСВ.

Таким чином, з 28.05.2009 по 31.03.2011 та з 23.10.2013 по теперішній час (на дату ухвалення рішення) ОСОБА_1 обліковується у ГУ ДФС у Запорізькій області, як фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування, а з 28.10.2013 по 09.10.2018, обліковувався як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

На протязі 2014-2017 років ОСОБА_1 звітував та сплачував єдиний внесок згідно діючого законодавства, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, а як фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування, не звітував.

16.11.2018 на адресу Позивача від ГУ ДФС у Запорізькій області надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 № Ф-24755-49.

Відповідно до інформації зазначеної в даній вимозі, станом на 31.10.2018, Позивач має заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 14918,32 грн.

Як вбачається з витягу з ІКП ОСОБА_1 за 2018 рік, нарахування єдиного внеску Позивачу проведено і як підприємцю, і як адвокату:

- за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018 - 2457,18 грн., як приватному підприємцю, та 2457,18 грн., як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокату);

- за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018 - 2457,18 грн., як приватному підприємцю, та 2457,18 грн., як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокату);

- за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 - 2457,18 грн., як приватному підприємцю, та 2457,18 грн., як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокату).

Крім цього, 02.05.2018 нараховано за 2017 рік, як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (згідно наданого звіту № 16031 від 02.04.2018) зобов`язання на суму 19 044,72 грн.

Таким чином, нараховано за 2017 рік 8448,00 грн. (автоматично, як фізичній особі підприємцю) + 19044,72 грн. (згідно наданого самостійно особою, яка провадить незалежну професійну діяльність звіту від 02.04.2018 за № 16031) = 27492,72 грн.

Нараховано за 3 картали 2018 року - 2457,18 грн. х 2 х 3= 14743,08 грн. (і як фізичній особі-підприємцю і як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність).

Сплачено за 2017-2018 роки станом на 09.11.2018 (на дату формування вимоги) 27317,18 грн.

Нараховано за 3 картали 2018 року - 2457,18 грн. х 2 х 3= 14743,08 грн. (і як фізичній особі-підприємцю і як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність).

Сплачено за 2017-2018 роки станом на 09.11.2018 (на дату формування вимоги) 27317,18 грн.

Сума боргу зазначена у вимозі № Ф-24755-49 від 09.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) відповідно складає 14 918,32 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №280/511/19 визнано протиправною та скасовано вимогу від 09.11.2018 № Ф-24755-49.

11.02.2021 Державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис №003051599 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Підстава: власне рішення.

14.06.2021, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI ГУ ДПС у Запорізькій області Позивачу сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24755-49 на загальну суму 21067,98 грн., у т.ч.: недоїмка 21067,98 грн.

Як вбачається з витягу з ІКП ОСОБА_1 за 2018, 2019 та 2020 роки, нарахування єдиного внеску позивачу проведено наступним чином:

за 2018 рік 1555,96 грн. (частина яка залишилась не сплаченою позивачем);

за 1 квартал 2019 року по строку 19.04.2019 - 2754,18 грн.,

за 2 квартал 2019 року по строку 19.07.2019 - 2754,18 грн.,

за 3 квартал 2019 року по строку 21.10.2019 2754,18 грн.,

за 4 квартал 2019 року по строку 20.01.2020 - 2754,18 грн., таким чином, нараховано за 2019 рік - 2754,18 грн. х 4 = 11016,72грн.;

за 1 квартал 2020 року по строку 21.04.2020 - 2078,12 грн. (за січень, лютий 2020 року);

за 2 квартал 2020 року по строку 20.07.2020 - 1039,06 грн. (за червень 2020 року),

за 3 квартал 2020 року по строку 19.10.2020 - 3178,12 грн.,

за 4 квартал 2020 року по строку 19.01.2021 - 2200,00 грн., таким чином, нараховано за 2020 рік - 8495,30 грн.

Станом на 19.02.2021 в ІКП ОСОБА_1 за технологічним кодом 7104000 обліковується заборгованість у розмірі 21067,98 грн.: нарахування за 2018р. 1555,96 грн. + нарахування за 2019р. у сумі 11016,72 грн. + нарахування за 2020р. у сумі 8495,30грн.

Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24755-49 від 14 червня 2021 року на загальну суму 21067,98 грн. Позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом №2464-VI.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно пунктів 63.1, 63.2 ст.63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст.63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи-підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.65.2 ст.65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно пп.65.4.4 п.65.4 ст.65 Податкового кодексу України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень ч.4 п.6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою "Зміни" та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідно до положень п. 178.1, п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Однак, необхідно зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткуванню згідно ст.178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що твердження контролюючого органу про наявність у Позивача обов`язку окремо вести облік та сплачувати ЄСВ як самозайнята особа та як фізична особа-підприємець не ґрунтується на приписах чинного законодавства України.

В матеріалах справи наявні довідка органу Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 07 грудня 2021 року із якої вбачається, що починаючи із травня 2018 року по червень 2021 року роботодавцем Позивача нараховувались та сплачувались за нього страхові внески.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини щодо сплати єдиного внеску особою, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно отримує дохід від роботодавця, що використовує її працю на умовах трудового або цивільно-правового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний соціальний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не отримує дохід від роботодавця, який використовує її працю на умовах трудового або цивільно-правового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством. В іншому випадку така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС як самозайняті особи, зокрема особи, які мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно отримують доход від роботодавця, який використовує їх працю на підставі трудового або цивільно-правового договору, або інших умовах, передбачених законодавством, спричиняє подвійну сплату єдиного внеску (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Такий правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI відповідає висновку, який Верховний Суд зробив в постанові від 27.11.2019 у адміністративній справі №160/3114/19 та в подальшому був підтриманий, зокрема в постанові від 04.12.2019 у адміністративній справі №440/2149/19 та в постанові від 16.03.2021 у адміністративній справі № 500/2433/19, в постанові від 18 листопада 2021 року у адміністративній справі № 620/3987/18.

З огляду на викладене, враховуючи, що в періоди, за які Відповідачем здійснено нарахування Позивачу єдиного внеску згідно оскаржуваної вимоги, роботодавцем Позивача було здійснено сплату єдиного внеску, наявні підстави для висновку про те, що Позивач у вказані періоди не мав обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок, оскільки він отримував дохід від роботодавця, який використовував його працю та здійснював сплату єдиного внеску за Позивача.

Таким чином вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2021 №Ф-24755-49 є протиправною.

За визначеннями, наведеними у пункті 2 розділу І Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; достовірність показників інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у інформаційній системі, показникам первинних документів; коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю; перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Виходячи з аналізу наведених вище положень, у платника наявний правовий інтерес, щоб дані його інтегрованої картки відповідали показникам його податкової звітності, відображали реальний стан заборгованості та розрахунків з бюджетом.

З урахуванням наведеного, внаслідок встановлення протиправності вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2021 №Ф-24755-49, остання не тільки підлягає скасуванню, але і підлягає задоволенню вимога адміністративного позову про зобов`язання Відповідача здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки у Позивача наявний правовий інтерес, щоб дані його інтегрованої картки відповідали показникам його податкової звітності, відображали реальний стан заборгованості та розрахунків з бюджетом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалено за неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 гривень 00 копійок, з яких: 1816 грн. судовий збір за подання позовної заяви, 2724 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року по справі №280/5448/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-24755-49 від 14 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області боргу у розмірі 21067,98 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 29 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова