Справа № 120/3259/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2021 р. Справа № 120/3259/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення № 361 від 30.12.2020 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП "Жмеринкаводоканал" у 2021 році".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачами зазначено як і про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, так і про порушень законодавства при формуванні цін та тарифів.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду 19.04.2021 відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Також встановлені учасникам справи строки для подачі заяв по суті справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП "Жмеринкаводоканал".

14.05.2021 третьою особою КП «Жмеринкаводоканал» надано пояснення в порядку статті 165 КАС України, відповідно яких просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач не погоджується з вимогами позивача та вважає, що прийняте рішення не порушує конституційні права та інтереси заявників та права мешканців громади. Зокрема зазначив, що як виконавчим комітетом, так і КП "Жмеринкаводоканал", дотримано вимоги Порядку №130 щодо інформування споживачів про наміри зміни тарифів та щодо надання строків прийому зауважень та пропозицій.

Також вказав, що КП «Жмеринкаводоканал» звернувся до виконавчого комітету міської ради про наміри змінити тариф на водопостачання та водовідведення в жовтні 2020 року. Розрахунок щодо фонду заробітної плати ґрунтувався виходячи із Постанови Кабінету Міністрів України «Про проект державного бюджету України на 2021 рік» від 14.09.2020 р. №4000 яким встановлено, у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 липня - 6500 гривень. Остаточні розрахунки тарифу КП «Жмеринкаводоканал» подав в міську раду 03.12.2020, а з 07.12.2020 було проінформовано споживачів через місцеві засоби масової інформації про намір зміни тарифів, пропозиції та зауваження (у відповідно до наказу МРРБ та ЖКГ №130 від 05.06.2018 року). За повідомленням підприємства (від 16.12.2020 р. №116) зауваження та пропозиції які надійшли від юридичних та фізичних осіб були частково враховані в розрахунку тарифу.

Крім того зазначив, що Акт № 1 від 30.12.2020 робочої комісії у складі членів громадської та політико-консультативної рад при Жмеринській міській раді щодо економічного обґрунтування встановлених на 2021 рік було ґрунтовно опрацьовано та надано на нього спростування. Щодо висновку постійної комісією Жмеринської міської ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження та розвитку інфраструктури Жмеринської міської ради від 30.01.2021 «Про результати перевірки обґрунтованості прийняття рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 30.12.2020 № 361 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення для КП «Жмеринкаводоканал» у 2021 році» повідомив, що такий не підписаний більшістю голосів від загального складу комісії.

Отже підстав для задоволення позову немає.

21.05.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та такими, що не спростовує доводи, викладені у позовній заяві як підстави для задоволення позову. Зокрема зазначає про встановлення завищених тарифів на 2021 рік та про порушення виконавчим комітетом Жмеринської міської ради порядку прийняття рішення про встановлення нових тарифів. Так зазначив, що нові договори про надання комунальних послуг між споживачами та виконавцями цих послуг мають бути укладені протягом одного року з дати введення в дію Закону №2189-VІII від 09.11.2017 (до 01.05.2020). Таким чином, в умовах дії договорів про надання комунальних послуг, що укладалися до 01.05.2019, до споживачів застосовуються тарифи, встановленні відповідним уповноваженим органом до 01.05.2019.

03.06.2021 на адресу суду надійшли заперечення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та зазначено, що процедуру прийняття оскаржуваного рішення дотримано в повному обсязі, розрахунок розміру тарифу здійснено у визначеному законом порядку.

23.06.2021 суду надано додаткові докази, а саме Акт №08 від 17.05.2021 складений за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування та застосування державних регульованих цін.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням №361 від 03.12.2020 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання для КП «Жмеринкаводоканал» у 2021 році», відповідно якого у зв`язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, ціни на електроенергію, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» зі змінами, враховуючи лист КП «Жмеринкаводоканал» №303 від 03.12.2020, керуючись статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком міської ради вирішив:

1. Встановив КП «Жмеринкаводоканал» тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за 1 м3 для населення, бюджетних установ, суб`єктів господарювання та інших споживачів на рівні:

водопостачання 31,08 грн за 1м3 з ПДВ;

водовідведення 23,88 грн за 1м3 з ПДВ;

2. КП «Жмеринкаводоканал» (Півнюк О.В.) ввести в дію тарифи з 1 січня 2021 року.

3. Дане рішення діє до 31.12.2021 року.

4. Ввіділу внутрішньої політики, діловодства та контролю (Лівшун В.В.) оприлюднити дане рішення в засобах масової інформації та на офіційному сайті міської ради;

5. Визнати таким, що втратило чинність з 1 січня 2021 року рішення виконавчого комітету від 19.03.2020 №113 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП «Жмеринкаводоканал»;

6. Контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Білоуса А.В.

Не погодившись із прийнятими рішеннями позивачі звернулися до суду із позовом про їх скасування.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) визначає питання, які повноважна вирішувати міська рада і такі не є вичерпними. Зазначеним законом також визначено порядок прийняття рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону №280/97-ВР:

- територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно- територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр;

- адміністративний центр територіальної громади - населений пункт (село, селище, місто), що має розвинену інфраструктуру і, як правило, розташований найближче до географічного центру території територіальної громади та в якому розміщується представницький орган місцевого самоврядування територіальної громади;

- територія територіальної громади - нерозривна територія, в межах якої територіальна громада здійснює свої повноваження щодо вирішення питань місцевого значення відповідно до Конституції і законів України, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. Згідно з ст.5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга та комунальні послуги, в тому числі з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

Згідно ст. 12 Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги надаються виключно на договірних засадах. оговори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2189-VIII комунальні послуги надаються безперервно.

Так, частиною 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Встановлення тарифів на послуги з водопостачання є компетенцією органів місцевого самоврядування (п. 2 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги»; ст. 13 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»).

Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

Відповідно до частини другої-третьої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно з ч.7 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», центральні органи виконавчої влади несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень.

Положеннями ч. 9 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано, що спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов`язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку.

З аналізу правових норм вбачається, що рішення про встановлення тарифів на водопостачання приймається органом місцевого самоврядування на підставі відповідної заяви суб`єкта господарювання про встановлення тарифів на комунальні послуги, зокрема на водопостачання та за результатами розгляду поданих суб`єктом господарювання розрахунків тарифів органом місцевого самоврядування здійснюється встановлення відповідних тарифів.

Відповідно до ч. 10 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Жмеринської міської ради від 30.12.2020 року № 361 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП «Жмеринскаводоканад» прийняте на підставі листа КП «Жмеринкаводоканал», а також на підставі розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення. Підставою для зміни тарифів відповідачем зазначено частину десятої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме - у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів.

Отже, встановлення тарифів з водопостачання та водовідведення є виключною компетенцією Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, а підстава для такої зміни відповідає Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Проте, зміст даних спірних правовідносин становить також вирішення питання щодо дотримання порядку розгляду розрахунку тарифів щодо їх обґрунтованості та існування у відповідача законних підстав для їх затвердження.

Механізм встановлення органами місцевого самоврядування тарифів на водопостачання та їх зміни встановлюється, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги», якою затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення (далі - Порядок № 869); наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 12.09.2018 року № 239 «Про затвердження Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення» (далі - Порядок № 239).

Підпунктом 12 п. 3 Порядку №869 встановлено, що структура тарифів - складові економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із провадженням у планованому періоді певного виду ліцензованої діяльності, які групуються за статтями, визначеними уповноваженими органами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку, що затверджені Мінфіном, та складові планованого прибутку, на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи, а також витрати на відшкодування втрат.

Пунктом 2 Порядку №869 передбачено, що він застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

Відповідно до п. 4 розділу І Порядку № 239 суб`єкт господарювання (заявник) подає до органу місцевого самоврядування у друкованому та електронному вигляді розрахунки тарифів разом із заявою, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення розрахунків тарифів.

Згідно з п. 1 розділу II та п. 2 розділу V Порядку № 239 для встановлення/зміни тарифу суб`єкт господарювання подає органу місцевого самоврядування відповідну заяву із пакетом підтверджуючих документів.

Відповідно до абзацу третього п. 3 розділу І Порядку № 239 заява - письмове звернення суб`єкта господарювання до органу місцевого самоврядування відповідної територіальної громади, на території якої суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність, надає (має намір надавати) комунальні послуги, про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, комунальні послуги.

Згідно з пунктами 5,6 розділу І Порядку №239 розрахунки тарифів здійснюються суб`єктами господарювання відповідно до вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, та Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

За результатами розгляду поданих суб`єктом господарювання (заявником) згідно з вимогами цього Порядку розрахунків тарифів органом місцевого самоврядування здійснюється встановлення відповідних тарифів.

До рішення про встановлення тарифів додається структура тарифів.

Встановлення тарифів здійснюється як при повному перегляді (перерахунку) тарифів і їх структури, так і за результатами коригування тарифів.

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку № 239, якщо заява та додані до неї документи не відповідають вимогам цього Порядку, а розрахунки тарифів - формам, встановленим органами місцевого самоврядування заява залишається без розгляду.

Отже, за результатами розгляду поданих суб`єктом господарювання (заявником) згідно з вимогами цього Порядку розрахунків тарифів, орган місцевого самоврядування приймає рішення або про встановлення тарифів, або про залишення заяви суб`єктом господарювання без розгляду, у випадку якщо заява та додані до неї документи не відповідають вимогам Порядку № 239.

Розділом V Порядку № 239 встановлено умови для зміни тарифів. Зокрема, зміна тарифів на комунальні послуги здійснюється шляхом перегляду тарифу і його структури або шляхом коригування тарифів (п. 1 розділу V).

Згідно п. 3 розділу V Порядку № 239 підставами для звернення суб`єкта господарювання щодо зміни тарифів є такі обставини:

1) зміна обсягів виробництва і споживання теплової енергії, надання комунальних послуг, урахованих під час встановлення чинних тарифів;

2) зростання/зниження вартості складових тарифів та зміна структури цих тарифів;

3) зміна в установленому порядку інвестиційної програми суб`єкта господарювання, якщо це призводить до зміни рівня тарифів;

4) зміна протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов`язаних із виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, наданням комунальних послуг, із причин, які не залежать від суб`єкта господарювання (збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків, зборів, обов`язкових платежів, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно- енергетичні ресурси та інші матеріальні ресурси, а також інших складових, щодо зміни вартості яких прийнято рішення уповноваженим державним органом).

Перелік обставин, за яких суб`єкт господарювання може звернутися за зміною встановленого тарифу є вичерпним.

При цьому, згідно з абзацом п`ятим п. 7 Порядку № 869, якщо протягом строку дії тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення обсяг витрат, пов`язаних із провадженням господарської діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, не змінився, то відповідні тарифи застосовуються ліцензіатом на підставі рішення уповноваженого органу, яким встановлено такі тарифи на новий строк.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що встановивши один тариф на підставі обґрунтованого розрахунку надавача комунальних послуг уповноважений орган може в подальшому переглянути цей тариф та змінити (збільшити) його у разі наявності до того відповідних підстав передбачених законодавством.

Аналізуючи викладене заслуговують на увагу твердження позивачів щодо неподачі КП "Жмеринкаводоканал" всіх необхідних документів для встановлення нових тарифів разом із заявою про їх зміну, адже пунктом 9 Порядку визначено, що для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Проте, як вказав відповідач, такі документи надавалися КП "Жмеринкаводоканал" лише для ознайомлення.

Більше того, документів, які були підставою для прийняття рішення (крім тих, які надали позивачі) № 361 від 30.12.2020 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП "Жмеринкаводоканал" відповідачем також не було надано до суду.

Також, матеріали справи містять Акт №08 від 17.05.2021 за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування та застосування державних регульованих цін, складений Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області, припис № 06 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін та рішення про застосування адмністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 06 від 24.05.2021.

При цьому відомостей щодо оскарження припису № 06 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін та рішення про застосування адмністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 06 від 24.05.2021 матеріали справи не містять. Поряд із цим, на останній сторінці акту №08 від 17.05.2021 міститься підпис директора КП «Жмеринкаводоканал» про отримання копії акту, отже про наявність виявлених порушень треті особі було достеменно відомо.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є Закон України «Про ціни і ціноутворення» №5007-VI.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 18 Закону 5007-VI і п.п. 11 пп 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Держпродспоживслужба, як орган державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, відповідно до покладених на неї завдань має право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки; вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін тощо.

Таким чином, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення є регульованими, а відтак Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з контролю за цінами, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Так перевіркою виявлено, що при розрахунку тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за базу розподілу загальновиробничих, адміністративних витрат та витрат на збут взято розрахунку прямі витрати за 2019 рік. Однак, при розрахунку тарифів не враховано, що підприємство здійснює інші, крім ліцензованих , види діяльності.

Відповідно до пп. 4 пункту 19 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у разі провадження ліцензіатом інших, крім ліцензованих видів діяльності, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати розподіляються між усіма видами діяльності з визначенням витрат, які в цілому можуть бути віднесені до ліцензованої діяльності, та витрат, які можуть бути віднесені до інших видів господарської діяльності. База розподілу визначається ліцензіатом відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном.

Аналогічно, згідно із пунктами 20 та 21 згаданого Порядку розподіл планованих адміністративних витрат та витрат на збут між ліцензованими видами діяльності іншими видами господарської діяльності здійснюється з використанням бази розподілу, визначеної ліцензіатом відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном.

Згідно із наказом по КП «Жмеринкаводоканал» від 02.01.2020 № 1 «Про облікову політику підприємства» постійні загальновиробничі витрати підприємства розподіляти на кожен вид виробництва на базі зарплати виробничих працівників, а адміністративні витрати та витрати на збут на базі прямих витрат. Зважаючи на вимогу згаданого вище Порядку та враховуючи наказ про облікову політику підприємства на 2020 рік змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати по централізованому водопостачанню повинні становити 1106,89 тис.грн. (31,3 %), по централізованого водовідведення 1664,96 тис.грн. (67,83 %) та по іншій діяльності 20,53 тис.грн. (0.86 %).

Загальна сума планованих прямих витрат по підприємству становить 11734,22 тис.грн., в тому числі прямі витрати по централізованому водопостачанню складають - 6073,81 тис.грн. (51,76%), по централізованому водовідведення - 5602,73 тис.грн. ( 47,75 %), по інших видах діяльності - 57,68 тис.грн. (0,86 %).

Відповідно до прямих витрат проведено перерахунок адміністративних витрат та витрат на збут.

Згідно проведеного розрахунку комунальним підприємством «Жмеринкаводоканал» вартість централізованого водовідведення становить 9359,46 тис.грн, а тариф на централізоване водовідведення 23,88 грн./м3 (з ПДВ), (9359,46 тис.грн. / 471 тис. м3).

Проведеним під час перевірки перерахунком встановлено, що планова повна собівартість повинна становити 9421.45 тис.грн., а тариф 24,00 грн./м3 (з ПДВ).

Відповідно до наданого розрахунку комунальним підприємством «Жмеринкаводоканал» вартість централізованого водопостачання становить 9565,54 тис.грн , а тариф (з ПДВ) 31,08 грн./м3 (9565,54 тис.грн. / 370 тис. м3.

Отже, проведеним під час перевірки перерахунком встановлено, що вартість централізованого водопостачанню повинна становити 9461,23 тис.грн., а тариф (з ПДВ) 30,69 грн./м3. тобто даний тариф завищено на 0,39 грн./м3.

Також, приписом № 06 зобов`язано комунальне підприємство «Жмеринкаводоканал» в місячний термін здійснити перерахунки та надати їх виконавчому комітету Жмеринської міської ради для затвердження тарифів на послуги з централізованого водопостачання відповідно до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №291).

Таким чином, тарифи на послуги з централізованого водопостачання не відповідають вимогам Порядку та не обґрунтовуються правовим чином.

Окрім того суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги визначається Порядком інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 року № 130 (далі - Порядок № 130).

Відповідно до п. 13 Порядку № 130 контроль за дотриманням виконавцями комунальних послуг порядку доведення до відома споживачів інформації, передбаченої цим Порядком, здійснюється органами, уповноваженими встановлювати тарифи, відповідно до їх повноважень, визначених законом.

Отже, відповідач, змінюючи тариф для споживачів Бородінської громади був зобов`язаний, з-поміж іншого, перевірити додержання виконавцем процедури інформування Бородінської громади про намір змінити тариф.

Пунктом 2 Порядку №869 передбачено, що він застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

Відповідно до п.4 розділу І Порядку № 239 суб`єкт господарювання (заявник) подає до органу місцевого самоврядування у друкованому та електронному вигляді розрахунки тарифів разом із заявою, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення розрахунків тарифів.

Згідно з п. 1 розділу II та п. 2 розділу V Порядку № 239 для встановлення/зміни тарифу суб`єкт господарювання подає органу місцевого самоврядування відповідну заяву із пакетом підтверджуючих документів.

Відповідно до абзацу третього п. 3 розділу І Порядку № 239 заява - письмове звернення суб`єкта господарювання до органу місцевого самоврядування відповідної територіальної громади, на території якої суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність, надає (має намір надавати) комунальні послуги, про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, комунальні послуги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 130 виконавцями комунальних послуг до відома споживачів доводиться така інформація:

- загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість);

- обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо);

- обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше);

- інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності).

Згідно п. 5 Порядку № 130 інформація, зазначена у пунктах 3,4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Аналіз п. 5 Порядку № 130 дає підстави стверджувати, що здійснюючи інформування споживачів про намір змінити діючи тарифи виконавець повинен використати всі перелічені у цьому пункті способи інформування споживачів.

Однак, доказів розміщення оголошень на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги, матеріали справи не містять.

Також, Закон України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення» гарантує споживачам доступ до інформації про ціни/тарифи, їхні складові для всіх категорій споживачів, зміну цін/тарифів (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону); прогнози зміни цін/тарифів та обґрунтування необхідності таких змін відповідно до заяви суб`єкта господарювання, що надається для встановлення тарифів на товари, послуги (п. б ч. 1 ст. 1 Закону).

Згідно ч. 3 ст. 4 цього ж Закону органи місцевого самоврядування, до повноважень яких віднесено встановлення цін/тарифів визначають порядок оприлюднення інформації, зазначеної у пункті 2 частини першої статті 1 цього Закону, та проведення відкритих слухань щодо цієї інформації за місцем надання споживачам послуг суб`єктами природних монополій та суміжних ринків.

Доказів проведення відкритих слухань за місцем надання послуг споживачам Жмеринської громади матеріали справи також не містять.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 15 цього ж Закону розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Згідно висновків Верховного Суду наведених у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №812/1177/18; від 30.04.2020 року у справі № 200/3842/19-а, встановлення органом місцевого самоврядування тарифів без додержання встановленої процедури, без проведення публічного (відкритого) обговорення, без належного оприлюднення проектів відповідних рішень свідчать про протиправність такого рішення.

З урахуванням встановлених обстави, суд дійшов висновку, що рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області № 361 від 30.12.2020 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП "Жмеринкаводоканал" у 2021 році" є протиправним та нечинним, оскільки прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним виконано, а позивачем доводи відповідача не спростовано.

Позивачем під час розгляду справи доведено порушення відповідачем положень чинного законодавства під час прийняття спірного рішення, що є необхідною передумовою для його скасування.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями статтею 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, і приходить до висновку про необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачів сплачений ними судовий збір.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області № 361 від 30.12.2020 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП "Жмеринкаводоканал" у 2021 році".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область, )

КП "Жмеринкаводоканал" (вул. Мельнична, 3, м. Жмеринка, )

Суддя Мультян Марина Бондівна