Справа № 640/16852/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

29 грудня 2021 року м. Київ№640/16852/20
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові нарахувати з 01.01.2014 по 02.08.2014 та виплатити згідно зі статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) основної державної щомісячної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму;

- зобов`язати відповідача нарахувати з 01.01.2014 по 02.08.2014 та виплатити згідно зі статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ основну державну щомісячну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком розраховуючи з розміру мінімальної пенси за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та її віднесено до І категорії осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії, позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи. Зауважила, що з січня 2014 року пенсія позивачу виплачується у значно меншому розмірі, ніж встановлено законом, а пенсійним органом відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок №1210).

Відповідач у відзиві на позовну заяву висловлює свою незгоду з такою та вказує на те, що, позивач, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, пропустив, встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з заявленими позовними вимогами. Так, позивач просить здійснити перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, тобто позовна давність становить понад 5 років, у зв`язку з чим просить залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2020 залишено позовну заяву без руху на підставі частини першої статей 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимоги ухвали суду позивач надала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яку обгартувала тим, що про порушення своїх прав дізналася у квітні 2020 року із засобів масової інформації, а також з посиланням на практику Верховного Суду, зокрема постанову від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 вказує на те, що право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати не обмежується будь-яким строком.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Разом з тим, розглядаючи вказану справу, судом встановлено пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, якій встановлено ІII групу інвалідності.

Позивач перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

05.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії за період з 01.01.2014 до 02.08.2014.

Листом від 03.07.2020 №14375-14653/П-02/8-2600/20 відповідач вказав про те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. При цьому з 01.03.1998 по 30.10.2001 та з 01.01.2006 по 31.07.2006 позивач отримувала пенсію по інвалідності внаслідок загального захвалювання як особа з інвалідністю ІІІ групи, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону №796-ХІІ. Відповідач відмовив позивачу у перерахунку її пенсії за вищевказаний період, посилаючись на Порядок №1210, яким визначені розміри пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначені згідно із Законом №796-ХІІ.

Вважаючи вказану відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

При цьому, поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суд наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у поставі від 03.11.2021 у справі №240/8934/19.

Позивач з посиланням на відсутність правової обізнаності, вказує на те, що лише у квітні 2020 року із засобів масової інформації дізналась про те, що відповідач не здійснив перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі статей 50, 54 Закону №796.

Суд зауважує, що пенсія є щомісячним платежем, а про її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, позивач повинна була дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Позивач, своєчасно не скористалась своїм правом на звернення до суду за захистом, а звернулась до суду протягом спливу 5 років від початку періоду заявлених нею до захисту вимог.

Таким чином, ОСОБА_1 звернувшись в липні 2020 року до суду з позовними вимогами за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року, пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

При цьому, той факт, що із заявою про перерахунок та виплату пенсії позивач звернулась до відповідача 05.06.2020 не змінює моменту, з якого вона повинна була дізнатись про порушення прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Незнання вимог діючого законодавства також не є поважною причиною пропуску звернення до адміністративного суду. Нормативно-правові акти, на які позивач посилається у підтвердження свого права на отримання відповідних виплат, були доведені до населення шляхом опублікування у друкованих засобах інформації, а тому позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів у січні 2014 року, а тому мала можливість вчасно звернутися до суду за їх захистом.

До того ж, як свідчать матеріали справи, звертаючись 05.06.2020 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, позивач вже знала, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 розмір її пенсії обчислювався та виплачувався не у встановленому Законом №796-XII розмірі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення з зазначеними позовними вимогами.

При цьому, практика Верховного Суду, зокрема постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 на яку посилається позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки така стосується спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій.

Крім того, посилання позивача на положення статті 87 Закону №1788-ХІІ та статті 46 Закону №1058-IV є безпідставними, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на те, що після відкриття провадження у справі судом встановлено порушення позивачем шестимісячного строку на звернення до суду, натомість в аспекті положень частини третьої статті 123 КАС України, підстави, вказані позивачем у заяві визнані судом неповажними, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 - без розгляду.

Керуючись статтями 123, 246, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець