Справа № 140/3548/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3548/21 пров. № А/857/19781/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 140/3548/21 (головуючий судді Валюх В.М., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову, що винесена головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Наглій Н.В., від 23.03.2021 №60181347 про стягнення виконавчого збору в розмірі 153 701, 14 грн з ОСОБА_1 в користь Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Рішенням від 05 жовтня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Наглій Н.В. про стягнення виконавчого збору від 23 березня 2021 року ВП № 60181347.

Стягнув з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-а, ідентифікаційний код 35041370) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1537 гривень 02 копійки (одна тисяча п`ятсот тридцять сім гривень дві копійки).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про необхідність стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від фактично стягнутої суми, оскільки як на момент відкриття виконавчого провадження 01.10.2019 з примусового виконання виконавчого листа від 10.12.2010 №2-1724/2010, так і на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 23.03.2021 розмір виконавчого збору визначався, виходячи з 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Апелянт також вказує на норми ч.3 ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження, відповідно до яких у виконавця виникає обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 частини 1 статті 37 цього Закону.

Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова у визначеному в ній розмірі винесена з дотриманням вимог законодавства, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте, у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 10.12.2010 Луцький міськрайонний суд Волинської області у цивільній справі № 2-1724/2010 видав виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь АКІБ ,,Укрсиббанк 3213478,20 грн заборгованості за кредитним договором (а. с. 80).

30.09.2019 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ) надійшла заява представника стягувача ПАТ ,,Дельта Банк (правонаступника ПАТ ,,Укрсиббанк) про прийняття до виконання виконавчого листа від 10.12.2010 № 2-1724/2010 (а. с. 78).

Постановою старшого державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Януш-Федорук Н.В. від 01.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60181347 з виконання виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ ,,Дельта Банк залишку боргу за кредитним договором у сумі 1566164,65 грн, боржником у вказаному виконавчому провадження зазначений ОСОБА_1 (а. с. 78).

12.02.2021 до Другого ВДВС у м. Луцьку надійшла заява ТзОВ ,,Вердикт Капітал про повернення без виконання виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а. с. 70).

Постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. ВП № 60181347 від 23.03.2021, на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2020, замінено стягувача ПАТ ,,Дельта Банк на ТзОВ ,,Вердикт Капітал (а. с. 68-69).

23.03.2021 головний державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. винесла постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 60181347, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 153701,14 грн. (а. с. 85).

Постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. від 23.03.2021 ВП № 60181347 виконавчий лист № 2-1724/10, виданий 10.12.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, повернуто стягувачу (а. с. 66).

Постановою начальника Другого ВДВС у м. Луцьку № 13/2021 від 20.05.2021 про проведення перевірки виконавчого провадження вирішено скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 60181347 від 23.03.2021 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України ,,Про виконавче провадження; зобов`язано головного державного виконавця Наглій Н.В. винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №60181347 на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України ,,Про виконавче провадження (а. с. 59).

У зв`язку наведеним, постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. від 21.05.2021 ВП № 60181347 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2021 через допущену технічну помилку (а. с. 61) та постановою від 21.05.2021 ВП № 60181347 виконавчий лист № 2-1724/10, виданий 10.12.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, повернуто стягувачу (а. с. 63).

23.03.2021 постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. відкрито виконавче провадження № 64936195 з виконання постанови № 60181347, виданої 23.03.2021 Другим ВДВС у м. Луцьку про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 153701,14 грн. в дохід держави (а. с. 83).

Вважаючи вказану вище постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята з порушенням вимог ст.27 Закону України ,,Про виконавче провадження, а тому така підлягає скасування. Вказав на те, що протягом існування заборгованості база обрахунку виконавчого збору змінювалася, і до 28.08.2018 становила 10% від фактично стягнутої суми. Оскільки внесені Законом №2475-УІІІ зміни до ст.27 Закону №1404-УІІІ погіршили становище боржника, а також виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, винесення постанови про стягнення виконавчого збору є неправомірним.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України ,,Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Між сторонами у цій справі виник спір щодо застосування ч. 2 ст.27 та ч. 3 ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Звертаючись до суду з позовом, позивач наполягав, зокрема, на тому, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом та зазначав, що аналогічна правова позиція вкладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18. Суд першої інстанції підтримав указану позицію.

Перевіряючи наявність підстав для врахування правової позиції Верховного Суду щодо застосування вказаних ч. 2 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження, сформованої при вирішенні зазначеної позивачем справи, а також обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, колегія суддів враховує такі обставини.

Положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України ,,Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV було передбачено стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

З 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України ,,Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України ,,Про виконавче провадження). Відповідно до ч. 2 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набув чинності 28 серпня 2018 року, до ч. 2 ст. 27 Закону України ,,Про виконавче провадження були внесені зміни, згідно з якими виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, на час відкриття виконавчого провадження ВП №6018347 від 01.10.2019 з виконання виконавчого листа №2-1724/2010 від 10.12.2010, а також постанови про стягнення виконавчого збору від 23.03.2021 закон, що визначає порядок примусового виконання судових рішень, передбачав стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом. Лише у період з 05 жовтня 2016 року до 28 серпня 2018 року Закон України ,,Про виконавче провадження передбачав стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута.

Колегія суддів наголошує на тому, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 викладена правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 27 Закону України ,,Про виконавче провадження саме у редакції, що діяла в період з 05 жовтня 2016 року по 28 серпня 2018 року.

Відтак, висновки Верховного Суду, що викладені у вказаній постанові, не можуть бути враховані під час розгляду і вирішення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Загальний порядок визначення розміру та стягнення виконавчого збору закріпленй у ст.ст. 27, 40, 45 Закону України ,,Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 6 ст. 27 Закону України ,,Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Правила розподілу стягнутих з боржника грошових сум визначені у ст. 45 Закону України ,,Про виконавче провадження № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 вказаного Закону розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 45 Закону України ,,Про виконавче провадження № 1404-VIII передбачено, що розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець одночасно виносить постанову, якою визначає суму виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника.

У разі, якщо виконавчий документ передбачає, зокрема, стягнення коштів з боржника, виконавчий збір перераховується до бюджету в міру стягнення відповідних сум та з урахуванням черговості їх розподілу.

Якщо на час повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України ,,Про виконавче провадження, виконавчий збір не стягнуто або стягнуто не у повному обсязі, державний виконавець виносить постанову, в якій визначає суму, що належить стягнути.

Колегія суддів наголошує на тому, що за змістом ч. 3 ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, передує винесенню постанови про стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що постановою державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. від 23.03.2021 ВП №60181347 виконавчий лист №2-1724/10, виданий 10.12.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України ,,Про виконавче провадження повернуто стягувачу.

23.03.2021 винесено також постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60181347, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 153701,14 грн.

Поряд з цим, постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Наглій Н.В. від 21.05.2021 ВП № 60181347 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2021 через допущену технічну помилку (а. с. 61) та постановою від 21.05.2021 ВП № 60181347 виконавчий лист № 2-1724/10, виданий 10.12.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, повернуто стягувачу (а. с. 63).

З наведених вище обставин слідує, що виконавчий документ повернуто стягувачеві 21.05.2021, і лише після винесення відповідної постанови у державного виконавця виник обов`язок не пізніше наступного дня вирішити питання про стягнення з боржника, зокрема, виконавчого збору.

Разом з тим, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП №60181347 датована 23 березня 2021 року, отже, винесена до прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 23 березня 2021 року була винесена передчасно, є протиправною і підлягає скасуванню.

Відтак, підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, проте вважає помилковими мотиви, якими керувався суд, задовольняючи позов. Підставою задоволення позову в цій справі є порушення вимог ч.3 ст.40 Закону України ,,Про виконавче провадження щодо порядку винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Отже, рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 140/3548/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 30.12.2021.