Справа № 390/836/21
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 390/836/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Державної митної служби України, Кропивницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гула С.Є., звернувся до суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови № 0159/110000/21 від 09.06.2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 485 МК України. В обґрунтування позову вказала, що згідно оскаржуваної постанови 16.01.2019 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС через зелений коридор на підставі паспорт громадянина США (в якості нерезидента) вона ввезла на територію України автомобіль Toyota Sienna, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, в оскаржуваній постанові вказано, що позивач являлася резидентом України, так як має посвідку на постійне проживання на території України, видану 20.02.2018 року. Даною постановою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил та на неї накладено штраф. Вважає дану постанову необґрунтованою, оскільки позивач являється громадянкою іноземної держави та ввезла власний автомобіль, призначений для особистих потреб на територію України вже у новому 2019 році. При цьому, реєстрація постійного місця проживання позивача в Україні не дає підстав для отримання позивачем статусу резидента України, а відтак позивач не мала жодного умислу на ухилення від сплати митних платежів. Також вважає сумнівним розрахунок штрафу, оскільки не було враховано всіх технічних ознак та характеристик транспортного засобу. Зазначила, що її не повідомлено про розгляд справи про порушення митних правил, що призвело до порушення її права на участь у розгляді такої справи. Вважає, що оскаржувана постанова повинна бути скасована на підставі п.п. 2, 4 ст. 531 МК України. За таких обставин, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року клопотання представника Кропивницької митниці Державної митної служби України про заміну відповідача задоволено частково, залучено до участі в справі за позовом в якості другого відповідача Кропивницьку митницю Державної митної служби України.

Представник відповідача Кропивницької митниці Державної митної служби України 26.11.2021 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що громадянин-резидент України при тимчасовому ввезені на територію України транспортних засобів особистого користування повинен сплатити відповідні митні платежі, що підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. При цьому, позивач на момент вчинення правопорушення являлася резидентом України, оскільки в 2018 році постійно проживала на території України більше 183 днів, має посвідку на постійне проживання на території України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що позивач навмисно заявила митному органу про постійне місце проживання за межами України з метою ухилення від сплати митних платежів за ввезений нею автомобіль Toyota Sienna, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також вказала, що позивач повідомлялася про складання протоколу та розгляд справи про порушення митних правил. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач Дніпровська митниця Державної митної служби України про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому ст. 268 КАС України порядку, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача Кропивницької митниці Державної митної служби України про розгляд справи порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи відмовлено.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від інших учасників справи не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2021 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування № 4 (у м. Кропивницький) управління забезпечення протидії митним порушенням Дніпровської митниці Держмитслужби Льовіним К.С. складено протокол про порушення митних правил № 0159/11000/21 відносно громадянки США ОСОБА_2 за ст. 485 МК України (а.с. 98-103). Даний протокол було складено за відсутності

ОСОБА_3 подальшому, постановою № 0159/110000/21 від 09.06.2021 року, винесеною в.о. заступника начальника начальником управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Д.В. у справі про порушення митних правил, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 567777,96 грн.Дану постанову винесено за відсутності ОСОБА_2 (а.с. 52-54).

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 16.01.2019 року ОСОБА_2 на підставі паспорта громадянина США № НОМЕР_2 (а.с. 55) як нерезидент в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС через «зелений коридор» ввезла на митну територію України автомобіль Toyota Sienna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року без сплати митних платежів. Однак, митним органом було встановлено, що ОСОБА_2 має статус резидента, оскільки має посвідку на постійне проживання на території України, видану 20.02.2018 року (а.с. 56), та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 109), а також у 2018 році вона перебувала в Україні більше 183 днів, що у свою чергу підтверджено листом УСБ України в Кіровоградській області від 26.02.2021 року № 61/к/612нт (а.с. 105-106). Сума митних платежів, яку мала сплатити ОСОБА_2 при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля згідно службової записки м/п «Кропивницький» від 09.03.2021 року № 7.5-28-15/169 (а.с. 107) становить 189259,32 грн.

Згідно даних диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску ОСОБА_2 08.01.2019 року ввезла на територію України через «зелений коридор» транспортний засіб Toyota Sienna, реєстраційний номер НОМЕР_1 в режимі «Транзит». В подальшому 16.01.2019 року о 12:52 год. ОСОБА_2 здійснила виїзд, а о 13:21 год. в`їзд з даним транспортним засобом на територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування (а.с. 104).

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З точки зору митного законодавства безпосереднім об`єктом порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винний чітко розуміє та усвідомлює обставини та характер незаконного переміщення товарів через митний кордон України і прагне їх ввезти чи вивезти з території України з порушенням встановленого порядку митного контролю з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно до п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України фізична особа-резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

У свою чергу, відповідно до п. 14.1.122 ст. 14 Податкового кодексу України нерезидентами є фізичні особи, які не є резидентами України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 50 статті 4 МК України резидентами є, зокрема, фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. В свою чергу, нерезидентами - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України (підпункт «в» пункту 33 статті 4 Митного кодексу України). Тобто, основоположним критерієм визначення особи як резидента чи нерезидента в розумінні Митного кодексу України є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

Згідно ч. 2 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід відзначити, що проживання на території України більшість днів відповідного річного періоду вважається проживанням особи в Україні. Тобто, фактичною умовою для визнання особи такою, що проживає в Україні, є необхідність знаходження такої особи на території України більше 183 днів протягом кожного річного періоду, в даному випадку як в 2018 році, так і в 2019 році.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує лише право на постійне проживання в Україні, а не сам факт постійного проживання.

Тобто, сам по собі факт видачі ОСОБА_2 посвідки на постійне проживання в Україні не є достатнім доказом того, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання на території України та являється резидентом України.

Таким чином, відповідачами не доведено, що позивач являється резидентом України, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про наявність чи відсутність визначених п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України та п. 50 ст. 40 МК України ознак резидента України в ОСОБА_3 за 2019 рік (податковий рік, в якому згідно оскаржуваної постанови було вчинено відповідне порушення).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачами не надано достатніх доказів, що підтверджували б правильність розрахунку суми митних платежів, що підлягали сплаті позивачем. Так, у службовій записці м/п «Кропивницький» від 09.03.2021 року № 7.5-28-15/169 вказано, що даний розрахунок проведено з урахуванням вартості транспортного засобу Toyota Sienna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка вказана в іншій службовій записці, а решта даних використана з відкритих джерел в мережі Інтернет. Тобто, вартість товару визначена митним органом з порушенням вимог глави 9 «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування» Розділу ІІІ МК України.

Таким чином, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови у справі про порушення митних правил не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, не було надано суду достатніх матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також згідно ст. 493 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюють посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або його заступник має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, можуть здійснювати провадження у будь-якій справі про порушення митних правил, порушеній будь-яким митним органом України.

Як вбачається з матеріалів з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 вчинила порушення митних правил в зоні діяльності Чернігівської митниці Держмитслужби, а дане провадження у справі про порушення митних правил здійснювали посадові особи іншого територіального підрозділу - Дніпровської митниці Держмитслужби. При цьому, докази передачі керівником Держмитслужби даної справи про порушення митних правил від Чернігівської митниці до Дніпровської митниці у матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії права. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Коем проти Бельгії» від 22.06.2000 року зазначив, що основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист шляхом реалізації суб`єктами владних повноважень своїх повноважень, не передбачених законом для забезпечення провадження у справі про порушення митних правил.

Таким чином, здійснення провадження у справі про порушення митних правил не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 563/1118/16-к, від 25.08.2021 року у справі № 668/14933/15-к, від 06.10.2021 року у справі № 520/8432/16-к та інших.

Відтак, провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 відбулося з порушенням приписів ст. 493 МК України щодо територіальної юрисдикції дає підстави вважати його упередженим, оскільки протокол та постанова у справі про порушення митних правил складено без застосування належної правової процедури, яка включає в себе дотримання засад (принципів) провадження у справі про адмінстративне правопрушення, процесуальних засобів і способів їх реалізації, процесуальних гарантій прав і свобод учасників провадження та прийняття законних, обґрунтованих і справедливих рішень.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Однак, відповідачі не надали доказів, що підтверджували б своєчасне сповіщення позивача про місце і час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду справи про порушення митних правил. Розгляд справи про порушення митних правил без своєчасного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушує її права передбачені, зокрема, ст. 498 МК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без достатньої доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення ОСОБА_2 митних правил.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, зокрема, є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; винесення постанови неправомочною особою; несвоєчасне сповіщення особи, яка притягається до відповідальності про розгляд справи, що призвело до обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил.

За наведених обставин, враховуючи відсутність достатніх доказів вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, винесення постанови неправомочною особою та обмеження прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0159/110000/21 від 09.06.2021 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, оскільки Кропивницька митниця Держмитслужби є правонаступником Дніпровської митниці Держмитслужби з реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи, то Дніпровська митниця Держмитслужби є неналежним відповідачем у цій справі, а тому позовні вимоги до неї задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано витяг з договір про надання правової допомоги № 1606 від 16.06.2021 року, укладеним між нею та адвокатом Гулою С.Є. (а.с. 18).

Як вбачається із вказаного договору адвокат зобов`язується надати замовнику ОСОБА_2 правову допомогу щодо захисту інтересів останньої щодо митних спорів. Вартість правової допомоги 18500 грн.

Відповідно до квитанції № Р24АС3413 від 17.06.2021 року проведено розрахунок з адвокатом Гулою С.Є. у розмірі 18500 грн. (а.с. 57).

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Гулою С.Є. професійної правничої допомоги у цій справі, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 18500,00 грн. є співмірним та підлягає стягненню з відповідача Кропивницької митниці Держмитслужби на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 139 КАС України з Кропивницької митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 3, 69, 257, 485, 495, 498, 527, 529-533 МК України, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Державної митної служби України, Кропивницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0159/110000/21 від 09.06.2021 року, винесеною в.о. заступника начальника начальником управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Денисом Васильовичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Кропивницької митниці Державної митної служби України (25030, м. Кропивницький, вул. Лавандова, 27-б, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки США ( АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписаннядо Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний