Справа № 640/408/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Київ № 640/408/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України (далі- відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача видати йому як судді у відставці, довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) з базового посадового окладу у розмірі 62,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, починаючи з 19.02.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано протиправністю відмови відповідача у видачі довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці. Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Оскільки з 19.02.2020 змінились складові суддівської винагороди, то виникли правові підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У письмовому відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач проти неї заперечує та просить суд відмовити у її задоволенні з огляду на відсутність законних підстав для видачі довідки про суддівську винагороду, оскільки Вищий адміністративний суд України як вищий спеціалізований чи будь-який інший суд в Законі № 1402-VIII не передбачений, а тому базовий розмір посадових окладів суддів ліквідованих касаційних вищих спеціалізованих судів цим законом не визначений. Тобто, Вищий адміністративний суд України не є вищим спеціалізованим судом відповідно до положень Закону № 1402-VIII, а тому видати довідку суддям Вищого адміністративного суду України у відставці із зазначенням посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду відповідно до Закону № 1402-VIII неможливо.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. Голови суду Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 відраховано ОСОБА_1 суддю Вищого адміністративного суду України з 19.11.2015 зі штату суду у зв`язку зі звільненням його у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII.

З 2015 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI).

Посадовий оклад судді Вищого адміністративного суду України як складова суддівської винагороди, з якої обраховується щомісячне довічне грошове утримання, обраховано у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та коефіцієнта 1,2 для судді вищого спеціалізованого суду.

У зв`язку з прийняттям 18.02.2020 Конституційним Судом України рішення №2-р/2020, яким визнано неконституційними положення пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, 12.10.2020 позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про надання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами розгляду звернення позивача, Вищий адміністративний суд України листом від 27.10.2020 №251/12-14/20 відмовив позивачу у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вищого адміністративного суду України на підставі статті 135 Закону № 1402-VIII з посиланням на те, що нарахування винагороди суддям Вищого адміністративного суду України здійснюється відповідно до Закону № 2453-VI. Також зазначив, що посадовий оклад судді Вищого адміністративного суду України складається з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року з застосуванням коефіцієнта для судді вищого спеціалізованого суду - 1,2 (розрахунок 15*2102*1,2=37836 грн), тобто посадовий оклад станом на 01.01.2020 становить 37 836 грн. Крім того, відповідач вказав на те, що Законом №1402-VIII закріплено порядок визначення посадового окладу як складової частини суддівської винагороди виключно для судів першої, апеляційної інстанцій, вищих спеціалізованих судів та Верховного Суду.

ОСОБА_1 вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в видачі довідки для перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом № 1402-VIII, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 № 193-IX (далі - Закон № 193).

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

За змістом статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIІІ, який набув чинності 30.09.2016, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У частині четвертій статті 142 Закону № 1402-VIІІ та в частині третій статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" в редакції від 12.02.2015 № 192-VIІІ) (далі - Закон № 2453-VI, яка підлягає застосуванню згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з пунктом 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Аналіз викладених правових положень надає підстави стверджувати, що норми частини 4 статті 142, пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ безпосередньо пов`язують розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміром суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді.

Втім, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Разом з тим, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Тож, у разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.12.2020 у справі №200/3958/19-а.

Отже, з 19.02.2020, тобто наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача, як судді, який вийшов у відставку та отримує довічне грошове утримання виникло право (правова підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII та право звернутися за отриманням нової довідки про розмір суддівської винагороди для проведення відповідного перерахунку.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону №2453-VI систему судів загальної юрисдикції складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України.

Вищими спеціалізованими судами є: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України (частина друга статті 31 Закону №2453-VI).

Після рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон № 1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів касаційної інстанції та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом (№ 1402-VIII) та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону № 1402-VIII).

Згідно частиною статті 17 Закону № 1402-VIII систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

При цьому, за змістом частини першої статті 31 Закону №2453-VI у системі судів загальної юрисдикції діють вищі спеціалізовані суди як суди касаційної інстанції з розгляду цивільних і кримінальних, господарських, адміністративних справ.

За приписами частини другої статті 36 Закону № 1402-VIII Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді суду касаційної інстанцій (Вищого адміністративного суду України), а отже базовий розмір посадового окладу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року.

При цьому розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача є непропорційно меншим від розмірів довічного грошового утримання інших суддів у відставці, які після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 отримали нові довідки про розмір суддівської винагороди з урахуванням збільшених розмірів посадового окладу.

Питання призначення та перерахунку зазначених виплат врегульовані Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (Порядок № 3-1).

Згідно з вимогами пунктів 3,4 розділу ІІ Порядку № 3-1 звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 передбачено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Згідно з вимогами Порядку № 3-1, а саме Додатку 2 цього Порядку, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці видається органом, у якому працював суддя у відставці до звільнення з посади.

Відповідно до пункту 7 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ припиняє свою діяльність та ліквідується у встановленому законом порядку. Днем початку роботи Верховного Суду відповідно до рішення Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 визначено 15 грудня 2017 року. Наказом Вищого адміністративного суду України від 15.12.2017 № 36 "Про припинення діяльності Вищого адміністративного суду України, утворення ліквідаційної комісії та заходи з припинення діяльності Вищого адміністративного суду України" у суді розпочато процедуру ліквідації.

З огляду на те, що позивача звільнено у відставку з посади судді касаційної інстанції та відраховано зі штату Вищого адміністративного суду України та станом на момент звернення з заявою про видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення вказаний суд не ліквідовано, то саме цей суб`єкт владних повноважень має відповідати за відновлення порушених прав позивача та надати запитувану довідку.

Водночас, доводи відповідача про те, що Вищий адміністративний суд України не є вищим спеціалізованим судом в розумінні Закону № 1402-VIII, суд приймає до уваги, але зазначає, що внесення відповідних змін до законодавства не може бути підставою для порушення права позивача на отримання довічного грошового утримання у належному розмірі.

Дійсно, на теперішній час система судоустрою законодавцем змінена і функціонування Вищого адміністративного суду України чинним законодавством не передбачено.

Однак, це не може бути підставою для позбавлення права позивача на одержання довічного грошового утримання у належному розмірі, з урахуванням саме того суду, з якого він вийшов у відставку.

Слід зазначити, що не врегулювання на законодавчому рівні питання видачі довідок про розмір суддівської винагороди у випадку ліквідації такої судової установи як Вищий адміністративний суд України не може бути перешкодою в отриманні для суддів, які звільнилися у відставку до моменту припинення діяльності цього суду, довідок про розмір суддівської винагороди виходячи з базового посадового окладу судді Верховного Суду, адже фактично вказані суди є однією ланкою судів касаційної інстанції.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 наголосив, що встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

За таких обставин, неузгодженість чинного законодавства в частині прирівняння посад суддів вищих спеціалізованих судів та Верховного Суду, не є підставою для відмови в наданні довідки, адже позивач має гарантоване статтею 142 Закону №1402-VIII право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді.

Отже, з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з тим, підставою для реалізації зазначеного права є довідка про розмір суддівської винагороди, яка повинна видаватися судом, з якого позивач пішов у відставку, тобто в даному випадку Вищим адміністративним судом України.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція від 30.12.2020 №0.0..1). Оскільки, позов задоволено повністю то на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вищого адміністративного суду України.

Керуючись статтями 9, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Вищого адміністративного суду України видати ОСОБА_1 як судді у відставці довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вищого адміністративного суду України.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Ліквідаційна комісія Вищого адміністративного суду України (місцезнаходження: 01029, місто Київ, вулиця Московська, будинок 8, корпус 5).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець