Справа № 580/8066/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8066/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремської Олени Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Селена" про визнання дій незаконними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до головного державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремської Олени Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Селена", в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 04.10.2021 по виконавчому провадженню №66795688.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві, та мотивовані тим, що на виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20 позивачем повідомлено відповідача, що витребувані документи не можуть бути передані стягувачу у зв`язку з їх знищенням, строк зберігання витребуваних документів сплив, а копії зазначених в ухвалі документів не збереглося, можливості їх відновити немає. Відтак, позивач був позбавлений можливості виконати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20. Таким чином, оскільки фактичного виконання виконавчого документа не було з об`єктивних причин, а відповідачем не вжито заходів примусового виконання рішень, то підстави для стягнення виконавчого збору - відсутні.

Апелянт в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20 витребувано з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Селена", в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. належним чином засвідчені копії документів: договору оренди приміщення від 01.04.2016 №20 з усіма документам, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору поворотної фінансової допомоги від 14.07.2016 № 1407/1 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору від № 14.07.2016 № ВФП 1407/1 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами.

13.09.2021 головним державним виконавцем за заявою стягувача Голінного А.М. відкрито виконавче провадження №66795688 з виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі № 925/181/20, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 146,30 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн. Крім цього, боржнику ОСОБА_1 направлено вимогу від 13.09.2021 №25461/4 з вимогою виконати рішення суду в строк до 23.09.2021.

14.09.2021 боржником надано державному виконавцю пояснення у справі №925/181/20 згідно якої витребувані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20 документи знищені.

21.09.2021 боржником надано державному виконавцю акти знищення документів, які витребувані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі № 925/181/20.

23.09.2021 стягувачем, в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінним А.М. надано відповідачу заяву про отримання ним актів знищення документів, що не підлягають зберіганню.

23.09.2021 складено акт державного виконавця, щодо отримання копій актів знищення документів від 10.01.2020 №1 та від 10.02.2020 №1.

04.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №66795688 згідно пункту 9 Статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

04.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 12 000,00 грн та виділено в окреме виконавче провадження АСВП № 67027216.

05.10.2021 державним виконавцем, на підставі постанови від 04.10.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 67027216.

Вважаючи протиправною постанову відповідача про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача в межах спірних правовідносин сприяли вчиненню позивачем дій, пов`язаних з виконанням ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20, що спростовує доводи позивача про те, що державний виконавець не проводив жодних виконавчих дій та не мав підстав для стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VІІІ), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» (Інструкція).

Статтею 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів рішень та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст 4. Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частинами першою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд першої інстанції вірно встановив, що на вимогу державного виконавця від 13.09.2021 №25461/4 боржником 21.09.2021 надано державному виконавцю акти знищення документів, які витребувані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20. Вказані акти також надані стягувачу.

Так, згідно актів від 10.01.2020 №1 та від 10.02.2020 №1 вбачається, що договір оренди приміщення від 01.04.2016 №20, договір поворотної фінансової допомоги від 14.07.2016 № 1407/1 та договір від № 14.07.2016 № ВФП 1407/1 знищено. З пояснень позивача слідує, що копії знищених документів не збереглися. Отже, позивач з об`єктивних і поважних причин не мав можливості виконати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20.

При цьому, позивач надав відповідачу вказані акти після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2021 №66795688 та вимоги державного виконавця від 13.09.2021 за вих. №25461/4.

Суд першої інстанції вірно вказав на неспроможність пояснень позивача від 06.07.2021, наданих до Господарського суду Черкаської області та пояснень від 14.09.2021, наданих відповідачу про неможливість виконання вказаної ухвали суду, оскільки до вказаних пояснень належних та допустимих доказів знищення витребуваних документів не додавалось.

Відтак, позивачем в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження №66795688 не виконано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20.

23.09.2021 складено акт державного виконавця, щодо отримання 23.09.2021 копій актів знищення документів від 10.01.2020 №1 та від 10.02.2020 №1. Таким чином відповідач дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20 вважається виконаною.

У зв`язку з чим 04.10.2021 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №66795688 згідно пункту 9 Статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання рішення суду).

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги акцентує увагу на тому, що згадана постанова є чинною, а належних та допустимих доказів її оскарження чи скасування у встановленому Законом №1404-VIII порядку апелянтом не надано.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 63 Закону № 1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується визначені статтею 27 Закону №1404-VIII. У даній справі вказані умови і підстави відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження №66795688 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, державним виконавцем 04.10.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 12 000,00 грн та виділено її в окреме виконавче провадження АСВП №67027216.

Слід зазначити, що системний аналіз положень статті 27 Закону №1404-VIII свідчить про те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №821/1159/17.

За правилами частини третьої статті 27 Закону №1404-VIII примусове виконання рішення немайнового характеру передбачає стягнення виконавчого збору у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Із системного аналізу положень статті 27, пункту 11 частини першої статті 39, частини третьої статті 40, частини 63 Закону №1404-VIII слідує, що у випадку закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення немайнового характеру розмір й підстави стягнення виконавчого збору не поставлені у залежність від повного або часткового виконання виконавчого документа.

Виконавчий збір у такому разі є фіксованою платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються державним виконавцем. Цей збір стягується з боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №200/7867/19-а.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Верховного Суду, які під час розгляду справи були правомірно враховані судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

Окрім того, колегія суддів погоджується з тим, що в даному виконавчому провадженні державний виконавець вчинив юридично значущі дії, направлені на примусове виконання судового рішення, зокрема, направив боржнику вимогу від 13.09.2021 №25461/4, якою витребував на користь на користь ТОВ "Селена", в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А. М. належним чином засвідчені копії документів: договору оренди приміщення від 01.04.2016 №20 з усіма документам, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору поворотної фінансової допомоги від 14.07.2016 № 1407/1 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору від № 14.07.2016 № ВФП 1407/1 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами, виносив постанови, склав акт від 23.09.2021. Вказані дії, на переконання колегії суддів, сприяли вчиненню позивачем дій, пов`язаних з виконанням ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №925/181/20.

Отже, колегія суддів дійшла аналогічного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремської Олени Вікторівни.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремської Олени Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Селена" про визнання дій незаконними - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко