Справа № 140/9265/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9265/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області (далі відповідач, Підгайцівська сільська рада) про визнання протиправними дії (бездіяльність) щодо ненадання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га., яка знаходиться на території с. Підгайці; зобов`язання надати дозвіл, відповідно до заяви від 10.09.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га., яка розташована на території с. Підгайці Луцького району у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 в справі №140/15643/20 зобов`язано Підгайцівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.09.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території с. Підгайці Луцького району Волинської області.

Підгайцівською сільською радою листом від 18 серпня 2021 року №822/1.23/2-21 позивача повідомлено про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 в справі №140/15643/20 та надано копію протоколу №9 позачергової сесії Підгайцівської сільської ради від 06.08.2021 та проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (будь якого рішення оформленого належним чином розпорядженням, рішенням і т.п. позивачу не надано).

Проте, відповідно до чинного законодавства, а саме статті 118 Земельного кодексу України, за розглядом клопотання позивача відповідач в місячний термін зобов`язана прийняти рішення, яке оформити належним чином.

З наведених підстав позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві та доповненні до відзиву на позовну заяву відповідач заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 .. В обґрунтування своє позиції вказує, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі №140/15643/20, розгляд заяви ОСОБА_1 від 10.09.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території с. Підгайці Луцького району Волинської області було включено до порядку денного позачергової сесії Підгайцівської сільської ради восьмого скликання, яка відбувалась 06.08.2021, що підтверджується протоколом №9 позачергової сесії Підгайцівської сільської ради восьмого скликання від 06.08,2021 та проектом рішення сесії Підгайцівської сільської ради восьмого скликання від 06.08.2021 №9/5 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (на виконання рішення суду)». Проте, за результатами голосування рішення прийнято не було.

Наступний розгляд заяви ОСОБА_1 від 10.09.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території с. Підгайці Луцького району Волинської області на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 140/15643/20 відбувся 30.09.2021 на позачерговій сесії Підгайцівської сільської ради. Рішенням сесії Підгайцівської сільської ради від 30.09.2021 № 11/6 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» позивачу було відмовлено у наданні дозволу на я розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га на території с. Підгайці Підгайцівської сільської ради Луцького району для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель Підгайцівської сільської ради не наданих у власність та користування, у зв`язку з тим, що вказана в графічних матеріалах земельна ділянка має інше цільове призначення.

Також зазначає, що Підгайцівська сільська рада в особі керівника не може впливати на рішення депутатів, оскільки, така можливість не надана законом. Тому зобов`язання судом Підгайцівської сільської ради прийняти конкретне рішення не можливо буде виконати.

Вважає, що зобов`язання у даному випадку Підгайцівської сільської ради прийняти відповідне рішення про надання дозволу ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 10.09.2020, на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території с. Підгайці Луцького району є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Відповідач наголошує, що земельна ділянка, яку має намір отримати ОСОБА_1 в межах норм безоплатної передачі відноситься до земель із цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (випас ВРХ), що підтверджується проектом встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, який, у зв`язку з відсутністю генерального плану с.Підгайці Луцького району, в силу вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен враховуватися при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, оскільки визначене позивачем бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам проекту землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, в даному випадку Проекту встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, сільською радою правомірно прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо її відведення.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні до суду не надходили.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 10.09.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Підгайцівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в с.Підгайці Луцького району (а.с.12).

09.10.2020 Підгайцівська сільська рада прийняла рішення №19/6 від 09.10.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, згідно результатів голосування, в зв`язку з відсутністю вільних земель. Ділянка вказана у графічному матеріалі відноситься до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся в суд з позовом. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №140/15643/20 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №140/15643/20 скасовано та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Підгайцівської сільської ради № 19/6 від 09.10.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території с. Підгайці Луцького району Волинської області. Зобов`язано Підгайцівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.09.2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території с. Підгайці Луцького району Волинської області (а.с.19-21).

На виконання вказаної постанови суду, 30.09.2021 Підгайцівська сільська рада рішенням №11/6 вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га на території с.Підгайці Підгайцівської сільської ради Луцького району для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель Підгайцівської сільської ради не наданих у власність та користування, в зв`язку з тим, що вказана в графічних матеріалах земельна ділянка має інше цільове призначення (а.с.51).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (надалі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як визначено пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК України).

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 справі №527/43/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17.

Як слідує з матеріалів справи, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач подав необхідні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.13).

Обґрунтовуючи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач у спірному рішенні зазначив, що вказана в графічних матеріалах земельна ділянка має інше цільове призначення.

При цьому у відзиві на позову заяву та доповненні до відзиву відповідач зазначив, що згідно Проекту встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області земельна ділянка, яку має намір отримати ОСОБА_1 в межах норм безоплатної передачі відноситься до земель із цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (випас ВРХ). Також відповідач зазначав про відсутність генерального плану с.Підгайці.

Як встановлено судом, відповідно до Проекту встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області земельна ділянка, яку має намір отримати позивач в межах норм безоплатної передачі, відноситься до земель із цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (випас ВРХ)» (а.с.58).

З огляду на зазначене, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю Генерального плану с.Підгайці, Проект встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в силу вимог частини сьомої статті 118 ЗК України повинен враховуватись при вирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, оскільки визначене позивачем бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам проекту землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, в даному випадку Проекту встановлення меж сільських населених пунктів (Підгайці, Струмівка, Крупа) Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо її відведення.

Покликання позивача на ту обставину, що в силу вимог частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам в тому числі і для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд до уваги не бере, оскільки в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок, визначених статтею 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за такими видами цільового призначення: для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва та для будівництва індивідуальних гаражів.

Набуття у власність громадянином України земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можливе за правилами глави 20 «Продаж земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів» ЗК України. Зокрема, у статті 130 даної глави ЗК України зазначено, що покупцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можуть бути громадяни України, які мають сільськогосподарську освіту або досвід роботи у сільському господарстві чи займаються веденням товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, посилання позивача на вимоги статей 33 та 37-1 ЗК України є необґрунтованими, оскільки даними нормами земельного законодавства надано право власникам та землекористувачам використовувати земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок.

Позивач в даному випадку не є власником чи землекористувачем, а лише має намір отримати земельну ділянку в межах норм безоплатної передачі.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваного рішення, при його прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк