Справа № 380/17829/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської районної державної адміністрації з позовними вимогами:

- визнати дії відповідача незаконними та протиправними, щодо відмови у задоволенні запиту № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року та ненадання запитуваної інформації (ненадання для ознайомлення протоколів сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року);

- зобов`язати відповідача надати запитувану інформацію, вказану у запиті № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та у запиті ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року (надати для ознайомлення протоколи сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року).

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну(немайнову) шкоду, що була спричинена позивачу внаслідок незаконних і протиправних дій суб`єкта владних повноважень-Львівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні інформації на запити, наданні підроблених документів, вчиненні перешкод професійній діяльності журналіста тощо, в розмірі 175 000 ( сто сімдесят п`ять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 01.01.2021 він звернувся до Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації із запитом про надання інформації (сьомий журналістський запит), а саме: копію акту приймання-передавання документів Старояричівської сільської ради до архіву Кам`янка-Бузької райдержадміністрації (повідомити про відсутність у РДА документів), на підставі яких на зберігання були прийняті згадані документи, згідно п.4.4 Правил; копію опису документів, що були прийняті на зберігання від Старояричівської сільської ради згідно п.4.5 Правил; копію опису приймання документів з підсумковим записом згідно п.4.6 Правил; копії документів(за наявності) внесених до акту приймання-передачі документів згідно п. 4.7 Правил. Однак, 12.01.2021 року Кам`янка-Бузька райдержадміністрація скерувала на адресу позивача відповідь на запит у якій вказала, що Старояричівська сільська рада Кам`янка-Бузького району в особі сільського голови ОСОБА_2 звернувся з заявою від 10.11.2020 року до Архівного відділу Кам`янка-Бузької РДА з проханням надати науково-методичну консультацію та перевірити правильність упорядкування документів, що належать до Національного архівного фонду(НАФ) та належного формування описів справ. Документи були передані згідно акту прийому-передачі від 19.11.2020. Вказала, що орієнтовно дана процедура буде завершена наприкінці 2 кварталу 2021 року, у зв`язку із чим запросили позивача звернутися не раніше 3 кварталу 2021 року щодо ознайомлення з даними описами і актом. Оскільки станом на 19.09.2021 позивач не отримав запитуваної інформації, то він повторно, 19.09.2021, звернувся до відповідача із запитом у якому просив надати запитувану у сьомому журналістському запиті інформацію та документи, а також додатково просив надати список документів у кількості 33 справи і описи до них (назви справ постійного зберігання Старояричівської сільської ради за 2016-2020 роки), які 19.11.2021 сільським головою ОСОБА_2 були передані начальнику архівного відділу Кам`янка-Бузької РДА ОСОБА_3. У відповідь на вказаний запит відповідач листом від 24.09.2021 повідомив позивача про те, що процедура погодження описів справ Старояричівської сільської ради не завершена, тому надати інформацію немає можливості. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у наданні запитуваної інформації протиправними, оскільки відповідач не надав чіткого обґрунтування відмови, не згадавши у відмові наявність жодного випадку, встановленого приписами пункту 1-4 частини першої згаданої статті, що дає право розпоряднику відмовити у задоволенні запиту. Окрім того, на думку позивача, документи надані на сьомий журналістський запит, а саме акт прийому-передачі документів постійного зберігання Старояричівської сільської ради не можуть слугувати офіційними документами оскільки вони є підробленими.

Ухвалою судді від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

09.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги відповідач заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповіді на запити позивача відповідач надав у строк, визначений законом. Окрім того, вказав, що процедура погодження описів справ Старояричівської сільської ради не була завершена, зазначені описи та справи Старояричівської сільської ради не передані на постійне зберігання відділу у м. Кам`янка-Бузька архівного управління Львівської РДА, відтак Львівська РДА даною документацією не володіла та надати її для ознайомлення позивачу не могла. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає, що позивач не довів причиново-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою такими діями шкоди позивачу.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач, покликаючись на норми законодавства, ще раз обґрунтовує протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

01.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області із сьомим журналістським запитом ВСП001/01/01/21 про надання копії акту приймання-передавання документів Старояричівської сільської ради до архіву Камзянка-Бузької райдержадміністрації (повідомити про відсутність у РДА документів), на підставі яких на зберігання були прийняті згадані документи, згідно п.4.4 Правил; копії опису документів, що були прийняті на зберігання від Старояричівської сільської ради згідно п.4.5 Правил; копії опису приймання документів з підсумковим записом згідно п.4.6 Правил; копії документів(за наявності) внесених до акту приймання-передачі документів згідно п. 4.7 Правил.

У відповідь на запит Кам`янка-Бузька районна державна адміністрація Львівської області листом від 12.01.2021 №21/01-54 повідомила позивача про те, що Старояричівська сільська рада Кам`янка-Бузького району в особі сільського голови ОСОБА_2 звернувся з заявою від 10.11.2020 року до Архівного відділу Кам`янка-Бузької РДА з проханням надати науково-методичну консультацію та перевірити правильність упорядкування документів, що належать до Національного архівного фонду(НАФ) та належного формування описів справ. Документи були передані згідно акту прийому-передачі від 19.11.2020. Описи справ мають пройти схвалення та погодження експертних комісій. Після проведення процедури погодження описів документи будуть прийняті в архівний відділ згідно акту прийому-передачі.

Орієнтовно дана процедура буде завершена наприкінці 2 кварталу 2021 року. У зв`язку із цим, запросили позивача звернутися не раніше 3 кварталу 2021 року щодо ознайомлення з даними описами і актом. Додатком до вказаного листа долучено копію листа Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району від 10.11.2020 та акта прийому-передачі документів постійного зберігання Старояричівської сільської ради.

19.09.2021 позивачем скерований на електронну пошту розпорядника інформації журналістський запит, про надання запитуваної інформацію на запит ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року, а також список документів в кількості 33 справи і описи до них(назви справ постійного зберігання Старояричівської сільської ради за 2016-2020 роки), які 19.11.2020 року сільським головою ОСОБА_2 були незаконно передані начальнику архівного відділу Кам`янка-Бузької РДА ОСОБА_3.

У відповідь на запит Львівська районна державна адміністрація Львівської області листом від 24.09.2021 №872/02-26 повідомила позивача про те, що процедура погодження описів справ Старояричівської сільської ради не завершена, а тому надати дану інформацію немає можливості».

Вважаючи, що відповідач незаконно відмовив у наданні запитуваної інформації, чим порушує його право на отримання публічної інформації, позивач, звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі-Закон №2939 ): публічна інформація-це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону №2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.5 ст. 6 Закону №2939 не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Згідно із ст. 12 Закону №2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За змістом ч. 1 ст.19 Закону № 2939: запит на інформацію-це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з ч.ч.4-5 ст. 19 Закону №2939: письмовий запит подається в довільній формі, яка має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частина 1 ст.20 Закону №2939 передбачає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону №2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Частиною 2 ст. 23 Закону №2939 визначено, що запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону №2939: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як видно з матеріалів справи, на запити позивача відповідач надав відповідь у формі листів від 12.01.2021 та 24.09.2021 при цьому запитуваних документів позивачу надано не було.

З аналізу норм Закону №2939 видно, що відповідач є розпорядником інформації, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що отримана або створена в процесі здійснення ним своїх повноважень і зобов`язаний надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію на запит позивича.

Отже, розпорядник публічної інформації може надати тільки ту інформацію, якою володіє (яка уже відображена/зафіксована на носіях інформації (паперових, цифрових, аналогових). Для надання відповіді на запит розпорядник не зобов`язаний створювати нову інформацію (як-от аналізувати, систематизувати наявні у нього факти, дані про будь-що чи будь-кого для того, щоб отримати потрібний запитувачу результат). Тому якщо відповідач не володіє запитуваною інформацією, він не зобов`язаний її створювати. Водночас відповідач як розпорядник публічної інформації повинен надати максимально вичерпну інформацію на запит в тому обсязі, який допустимий з урахуванням обмежень, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №805/4044/17-а.

Як видно з відповідей відповідача від 12.01.2021 та 24.09.2021 на запит позивача, то відповідач не надав максимально вичерпну інформацію на кожен із пунктів запитів позивача від 01.01.2021 та 19.09.2021.

Таким чином, відповідач, надаючи позивачу відповіді на запити від 01.01.2021 та 19.09.2021, порушив вимоги п.6 ч.1 ст.14 Закону №2939.

Позиція відповідача щодо підстав відмови у наданні запитуваної інформації не відповідає приписам ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону №2939. Статтею 22 Закону №2939 передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в задоволенні запиту. Будь-яка відмова з підстав не передбачених вказаною статтею з позиції суду є протиправною.

Крім цього, суд зазначає, що відповідач у своїх листах від 12.01.2021 №21/01-54 та від 24.09.2021872/02-26 не вказував порядку оскарження відмови, чим порушив вимоги статті 22 Закону №2939.

Отже, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними, щодо відмови у задоволенні запиту № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року та ненадання запитуваної інформації (ненадання для ознайомлення протоколів сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року) та зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію, вказану у запиті № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та у запиті ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року (надати для ознайомлення протоколи сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року); є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо доводів позивача про те, що документи надані на сьомий журналістський запит, а саме акт прийому-передачі документів постійного зберігання Старояричівської сільської ради не можуть слугувати офіційними документами оскільки вони є підробленими, суд зазначає таке.

За змістом норм Закону №2339, об`єктом запиту на інформацію, як і відповіді на інформацію є власне інформація, тому відповідно до ч.2 ст.23 Закону №2939 запитувач має право оскаржити, зокрема, надання недостовірної або неповної інформації.

Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач вважає недостовірним сам документ, а саме, акт прийому-передачі документів постійного зберігання Старояричівської сільської ради. Підтвердженням цього є і звернення позивача із заявою до правоохоронних органів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки предметом оскарження, відповідно до ч.2 ст.23 Закону №2939, може бути надання розпорядником запитуваної інформації, зокрема, недостовірної інформації, то оскарження позивачем недостовірності самого документа є безпідставним у межах цього спору.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди на суму 175000,00грн., то суд зазначає таке.

Згідно п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 ( з внесеними змінами) моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно з`ясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Ураховуючи наведені положення для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди вказана шкода повинна бути не лише передбачена, зокрема, Законом України "Про доступ до публічної інформації", а і підтверджена доказами, які повинні бути надані позивачем разом із такою вимогою.

Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач таких доказів суду не надав.

Таким чином, підстави для задоволення означеної вимоги - відсутні.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд також керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що встановлених судом обставин достатньо для ухвалення рішення у цій справі про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з цим позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 2, 5,19, 20, 132, 139, 241-246, 257-260 КАС України, суд -

вирішив :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Львівської районної державної адміністрації протиправними, щодо ненадання запитуваної інформації на запити ОСОБА_1 № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року, а саме: ненадання для ознайомлення протоколів сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року).

Зобов`язати Львівську районну державну адміністрацію надати запитувану інформацію, на запити ОСОБА_1 № ВСП001/01/01/21 від 01.01.2021 року та №ВСП001/19/09/21 від 19.09.2021 року, а саме: надати для ознайомлення протоколи сесій Старояричівської сільської ради за 2018-2020 роки та списки справ, прийнятих до Архіву Кам`янка-Бузької РДА згідно супровідного листа від 10.11.2020 року та акту прийому-передачі документів від 19.11.2020 року, у порядку та строки відповідно до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Львівської районної державної адміністрації (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18) на користь ОСОБА_1 Львівської районної державної адміністрації (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18) сплачений судовий збір в сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.