Справа № 200/17730/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 р. Справа№200/17730/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, вважаючи свої пенсійні права порушеними, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.11.2021 року №76 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути його заяву від 22.11.2021 року з урахуванням всього пільгового стажу за списком №1 згідно із записами трудової книжки.

Позов обґрунтовував тим, що оскарженим рішенням йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому неправомірно не зараховано до страхового стажу період військової служби з 10.12.1991 року по 22.11.1993 року та до пільгового стажу періоди роботи з 06.12.1993 року по 21.11.1999 року та з 11.03.2002 року по 14.02.2003 року. Відповідачем на враховано те, що основним документом є його трудова книжка, яка містить всі необхідні записи про його пільговий характер роботи та військову службу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідає вимогам законодавства. Також вважав, що діяв відповідно до вимог законодавства і не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, якою підтримав доводи позовної заяви. Вважав, що доказом його трудового стажу є трудова книжка, яка містить всі необхідні записи, підтверджує пільговий характер його роботи, що надає право на включення спірного періоду до спеціального трудового стажу. Щодо періоду військової служби доказами є: військовий квиток, свідоцтво про переміну прізвища, а також записи на сторінках 4 та 5 трудової книжки. Вважав, що відповідач не спростував доводи позовної заяви. Просив задовольнити позов.

Судом встановлено, що 22.11.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.11.2021 року №76 в призначенні такої пенсії відмовлено фактично через недостатність необхідного пільгового стажу роботи.

Рішення мотивовано тим, що страховий стаж позивача становить 44 роки 8 місяців 19 днів, в тому числі за Списком №1 - 17 років.

Пільговий стаж особи на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві рудників та в металургії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 становить 8 років 13 днів, стаж роботи працівником провідних професій - 9 років 10 місяці в 22 дні.

Вказаним рішенням:

1) до страхового стажу не враховано період військової служби з 10.12.1991 року по 22.11.1993 року, оскільки у військовому квитку виправлено прізвище особи, а в записі про зміну прізвища не вказано дату видачі паспорта, на підставі якого виконано виправлення. Зазначено, що для зарахування періоду військової служби до страхового стажу необхідно надати довідку з військкомату про періоди служби на підставі первинних документів.

2) до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 06.12.1993 року по 21.11.1999 року та з 11.03.2002 року по 14.02.2003 року оскільки в довідці від 08.11.2021 року №658 ДП «Добропіллявугілля-видобуток» відсутня інформація про те, що ДП «Добропіллявугілля-видобуток» є правонаступником ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля».

Також в рішенні зазначено, що позивач працює з 01.07.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджені Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Орган Пенсійного фонду оскарженим рішенням не зарахував до страхового стажу позивача період військової служби з 10.12.1991 року по 22.11.1993 року, оскільки у військовому квитку виправлено прізвище особи, а в записі про зміну прізвища не вказано дату видачі паспорта, на підставі якого виконано виправлення. Зазначено, що для зарахування періоду військової служби до страхового стажу необхідно надати довідку з військкомату про періоди служби на підставі первинних документів.

Разом з тим, такі посилання є неприйнятними, оскільки вони спростовані самим військовим квитком серії НОМЕР_1 , де в розділі VII «Особливі відмітки» міститься запис про зміну прізвища позивача на підставі його паспорта серії НОМЕР_2 .

Також такі посилання відповідача спростовані основним документом трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 , в якій міститься запис №8 про те, що позивач в період з 10.12.1991 року по 01.12.1993 року проходив службу в лавах Радянської армії. Вказаний запис, в тому числі, містить посилання на військовий квиток серії НОМЕР_1 . Трудова книжка оформлена з урахуванням даних паспорта позивача серії НОМЕР_2 та зміни його прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Зміна прізвища позивача також підтверджена свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по-батькові серії НОМЕР_4 , що видане 31.10.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Добропілля Донецької області.

Крім того, позивачем додатково додано довідку від 03.12.2021 року № 1718, що видана Покровським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, яка підтверджує те, що в період з 10.12.1991 року по 22.11.1993 року позивач проходив військову службу в Збройних силах (довідка видана на підставі облікової картки до військового квитка НОМЕР_1 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні положення містяться в абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зарахування періоду військової служби до відповідного стажу прямо передбачено нормами вказаних законів.

Повноваження щодо заповнення військового квитка покладені на відповідних посадових осіб районних (міських) військових комісаріатів, і порушення порядку такого заповнення не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Отже, органом Пенсійного фонду неправомірно не зараховано період проходження військової служби до страхового стажу позивача із зазначених ним підстав.

Орган Пенсійного фонду оскарженим рішенням не зарахував до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 06.12.1993 року по 21.11.1999 року та з 11.03.2002 року по 14.02.2003 року оскільки в довідці від 08.11.2021 року №658 ДП «Добропіллявугілля-видобуток» відсутня інформація про те, що ДП «Добропіллявугілля-видобуток» є правонаступником ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля».

В трудовій книжці позивача щодо нього містяться наступні записи про його роботу в ДВАТ Шахта «Алмазна» ДХК «Добропіллявугілля»:

06.12.1993 року: прийнятий учнем гірничого робітника підземного 1 розряду;

22.01.1994 року: переведений гірничим робітником підземним 1 розряду з повним робочим днем в шахті;

01.12.1994 року: переведений гірничим робітником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті;

06.02.1995 року: переведений учнем гірничого монтажника підземного 3 розряду;

31.03.1995 року: переведений учнем гірничого монтажника підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

21.11.1999 року: звільнений за власним бажанням;

11.03.2002 року: прийнятий гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

14.02.2003 року: звільнений за власним бажанням.

З самої назви та безпосередньо з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у вказані періоди, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день, зайнятість на підземних роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

В трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, що віднесені до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок про пільговий характер роботи.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача, посилаючись на зазначені ним обставини, та неправомірно відмовив в призначенні позивачу пенсії із зазначених ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача.

Крім того, в оскарженому рішенні відповідачем помилково зазначено, що позивач працює з 01.07.2014 року, адже такі посилання суперечать записам, що містяться в його трудовій книжці, згідно з якими трудова діяльність позивача розпочата з 09.11.1988 року.

Суб`єктом владних повноважень оскаржене рішення прийнято без належного аналізу всіх періодів, що зазначені в трудовій книжці позивача, без належного встановлення обставин, що мали значення для прийняття законного рішення, та з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене оскаржене рішення, яке і створює правові наслідки, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача певні періоди його роботи, і призначити йому пенсію на пільгових умовах, оскільки відповідачем виконані не всі умови для прийняття рішення, а саме не встановлена та не досліджена наявність щодо позивача необхідних умов для призначення йому пенсії на пільгових умовах із урахуванням спірних періодів.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на наведене, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи (а також військової служби) до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню іншим шляхом - шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії органу Пенсійного фонду України необхідно прийняти всі подані позивачем документи, в тому числі ті, що подані до суду, дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, а також період військової служби, та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням таких періодів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 908 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Решта судового збору в сумі 84,40 грн. такому стягненню не підлягає, оскільки вона зайве сплачена за подання даного позову. Разом з тим такий судовий збір може бути повернутий позивачу з бюджету за його заявою (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.11.2021 року №76 про відмову в призначенні пенсії, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 30 грудня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда