Справа № 540/7777/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/7777/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 22.10.2021 р. № 36/21305 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 12 березня 2020 року у відсотковому відношенні до суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 173/0/21-21 від 23.09.2021 р., з урахуванням усіх складових суддівської винагороди та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 01.03.2010 р. має статус судді у відставці, якому призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Верховного Суду України, та знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області. У зв`язку із змінами у законодавстві та прийняття Конституційним Судом України рішень від 04.12.2018 р. № 11-р/2018, від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, від 11.03.2020 р. № 4-р/2020, Верховним Судом України видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21. У подальшому звернувся до відповідача-2 із заявою щодо перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з наданою довідкою Верховного Суду України від 23.09.2021 р., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 12 березня 2020 року. До вказаної заяви додав довідку Верховного Суду України від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21. Проте, рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 22.10.2021 р. № 36/21305 відновлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ВСУ від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21 з огляду на те, що довідка підписана в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_2 , який не має права представляти Верховний Суд України. Вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки Верховний Суд України не ліквідовано, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником вказано ОСОБА_2 .

Ухвалою від 02.12.2021 р. задоволено заяву судді Пекного А.С. про самовідвід, адміністративну справу № 540/7777/21 передано до відділу документального забезпечення і діловодства Херсонського окружного адміністративного суду для вирішення питання в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2021 р., адміністративну справу № 540/7777/21 передано для розгляду по суті судді Бездрабку О.І.

Ухвалою від 03.12.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачам надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзивів на позовну заяву.

20.12.2021 р. від ГУ ПФУ в Херсонській області (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що позивач з 01.10.2011 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". 21.10.2021 р. до відповідача-2 надійшла заява ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в м.Києві та 22.10.2021 р. прийнято рішення № 36/21305 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Листом від 04.12.2020 р. № 1-184/0/2-20 ліквідаційною комісією Верховного Суду України повідомлено, що особою, до якої перейшли повноваження щодо управління справами Верховного Суду України, є ОСОБА_3 , яку відповідно до спільного наказу Державної судової адміністрації України та Верховного Суду від 07.06.2019 р. № 560/90-ОД "Про деякі питання, пов`язані з ліквідацією судів" призначено головою ліквідаційної комісії Верховного Суду України. На переконання відповідача-2, належним представником Верховного Суду України як юридичної особи є лише голова ліквідаційної комісії Соловйова Л.В. або інша особа, яка діє за дорученням голови ліквідаційної комісії. Інші особи, у тому числі в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_2 , не мають права представляти Верховний Суд України в його відносинах з третіми особами та виступати від імені Верховного Суду України в суді. Зазначає, що Конституційний Суд України визнав неконституційними положення щодо ліквідації найвищого суду у системі судоустрою України, проте інша частина положень пункту 7 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402, в тому числі щодо припинення Верховного Суду України як юридичної особи, неконституційними не визнавались, а тому оскільки довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21 підписана неуповноваженою особою, а саме: в.о. Голови Верховного Суду України В. Гуменюком, рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.10.2021 р. № 36/21305 є законним та обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню

28.12.2021 р. від ГУ ПФУ в м.Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Наведене у відзиві обґрунтування є аналогічним за змістом, наведеному у відзиві відповідача-2 від 20.12.2021 р.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Верховного Суду України від 03.03.2010 р. № 171-к ОСОБА_1 , суддю Верховного Суду України, 01.03.2010 р. виключено зі списочного складу суддів Верховного Суду України.

Позивач з 01.10.2011 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Довічне грошове утримання судді у відставці призначено у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Верховного Суду України.

На підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ з подальшими змінами, Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 р. № 11-р/2018, Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, Рішення Конституційного Суду України від 11.03.2020 р. № 4-р/2020 Верховним Судом України видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21.

21.10.2021 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучив довідку Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21.

Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в м.Києві та 22.10.2021 р. прийнято рішення № 36/21305 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки належним представником Верховного Суду України як юридичної особи є лише голова ліквідаційної комісії Соловйова Л.В. або інша особа, яка діє за дорученням голови ліквідаційної комісії. Інші особи, у тому числі в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_2 , не мають права представляти Верховний Суд України в його відносинах з третіми особами та виступати від імені Верховного Суду України в суді.

Листом від 26.10.2021 р. № 2100-0305-8/52069 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило позивача про прийняте рішення.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

За приписами ч.1 ст.142 Закону № 1402-VIІІ, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч.2 ст.142 Закону № 1402-VIІІ).

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016, у абзаці другому п.3 мотивувальної частини якого суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За змістом ч.ч.4, 5 ст.142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п.22 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI).

Відповідно до п.23 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI .

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 р. № 193-ІХ, який набрав чинності 07.11.2019 р., виключено зазначені вище п.п. 22, 23 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII.

Згідно п.24 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних" положень Закону № 1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону зі змінами.

У вказаному рішенні підкреслено, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п.25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно ч.1 ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 закон не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 р. у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 р. у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, на переконання суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у зразковій справі № 620/1116/20 від 16.06.2020 р.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193 - IX внесено зміни до пункту 3 частини третьої статті 135 Закону № 1402, якими зменшено базовий розмір посадового окладу судді Верховного Суду з 75 до 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а отже, зменшено розмір суддівської винагороди.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- частину першу статті 37, частину першу статті 94, пункт 3 частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193-IX;

- пункти 4, 5, 6, 7, 9, 10 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193-IX;

- частину третю статті 24, статтю 281, частину восьму статті 31, частину першу статті 42, частину третю статті 47, частину четверту статті 48 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193-IX.

За змістом п.2 резолютивної частини вказаного Рішення, визнані неконституційними нормативно-правові акти втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають відповідні положення законів України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193-IX (п.3 Рішенням Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020).

Таким чином, з 12.03.2020 р. у позивача виникло право на перерахунок розміру щорічного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки з 11.03.2020 р. змінився розмір посадового окладу судді Верховного Суду України, який є складовою суддівської винагороди.

При цьому, суд зауважує, що довідка від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21, на підставі якої ОСОБА_1 просив відповідача здійснити перерахунок отримуваного ним довічного грошового утримання, підписана в.о. голови ВС України Гуменюком В.І., тобто особою, яка згідно з відомостями в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником ВС України.

Зворотного відповідачами не доведено.

Разом з тим, згідно ст.ст.1, 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 р. № 755-IV Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Державна реєстрація базується на таких основних принципах, як зокрема об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

В свою чергу, рішенням Конституційним Судом України від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020 встановлено, що норми щодо ліквідації Верховного Суду України визнані неконституційними.

Отже, доводи відповідачів щодо відсутності підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивача за вказаною вище довідкою у зв`язку з її підписанням в.о. голови ВС України, а не головою Ліквідаційної комісії, суд відхиляє як необґрунтовані.

Також не заслуговують на увагу і відхиляються судом посилання відповідача-1 на відсутність підстав для стягнення з нього судових витрат, оскільки ч.1 ст.139 КАС України прямо передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з відповідача-1 за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) від 22.10.2021 р. № 36/21305 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з 12 березня 2020 року у відсотковому відношенні до суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці від 23.09.2021 р. № 173/0/21-21, з урахуванням усіх складових суддівської винагороди та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010201