Справа № 280/1789/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
22 грудня 2021 року Справа № 280/1789/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., за участю секретаря судового засідання Келюх К.С.,

представника позивача - Белки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач), підписаний представником адвокатом Ящук Оленою Валеріївною (далі - представник), до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - відповідач), відповідно до якого представник позивача просила суд:

- визнати бездіяльність відповідача - неправомірною;

- зобов`язати відповідача провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, який стався 26.06.2014 з позивачем під час та скласти акти відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не згоден з висновками комісії, відображеними в акті №2 від 24.04.2020, що складений за результатами проведеного службового розслідування щодо незаконного позбавлення волі окремих працівників міліції ГУМВС України у Луганській області, а також розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем. Стверджує, що мало місце його захоплення в якості заручника 26.06.2014 при виконанні своїх службових обов`язків із застосування до нього тілесних пошкоджень. За результатами розгляду звернення позивача про проведення повторного службового розслідування, 28.12.2020 відповідачем повідомлено позивача, що до завершення кримінального провадження підстави для проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 26.06.2014, відсутні. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся через свого представника з даним позовом до суду.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Ухвалою суду від 10.03.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення виявлених недоліків.

Недоліки позовної заяви усунуті позивачем у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12.05.2021. Витребувано від Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області інформацію про дату отримання позивачем листа відповідача від 28.12.2020 та відповідних доказів на підтвердження зазначеного. Встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.04.2021 представником позивача подано до суду клопотання (вх.№20044), відповідно до якого просить суд приєднати до матеріалів справи копії документів з матеріалів кримінального провадження №90000791 від 27.06.2014.

05.05.2021 від відповідача до суду надійшли витребувані судом документи.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 12.05.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№26537), в якому зазначає, що у нього відсутні правові підстави для проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 26.06.2014, у Порядку затвердженому наказом МВС України від 27.12.2002 №1346. Зокрема вказує на те, що інформація про заподіяння позивача тілесних ушкоджень, у т.ч. в період з 26.06.2014 по 28.06.2014, та можливим застосуванням відносно нього заходів фізичного впливу представниками незаконних збройних формувань, у наданих позивачем медичних документах, відсутня. Тому, комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, було обґрунтовано надано правову оцінку обставинам та відповідно до проведеного розслідування встановлено, що нещасний випадок із начальником Первомайського МВ ГУМВС України в Луганській області полковником міліції ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 12.05.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче судове засідання на 08.06.2021.

08.06.2021 до суду від представника позивача надійшли пояснення (вх.№32497), у яких зазначено, що жодними письмовими доказами або показами свідків обґрунтування позовної заяви відповідачем не спростовані.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкладено підготовче судове засідання на 20.07.2021, а також доручено Луганському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 20.07.2021 о 15:15 год., в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті цього ж дня; відкладено розгляд справи на 21.09.2021.

Ухвалою суду від 20.07.2021 доручено Луганському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 21.09.2021 о 12:00 год., в режимі відеоконференції.

21.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.10.2021.

Ухвалою суду від 21.09.2021 доручено Луганському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 19.10.2021 о 15:00 год., в режимі відеоконференції.

У судовому засідання 19.10.2021 ухвалено відкласти розгляд справи на 30.11.2021.

Ухвалою суду від 19.11.2021 доручено Луганському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 30.11.2021 о 10:00 год., в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 30.11.2021 відкладено розгляд справи на 22.12.2021.

22.12.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

З 16.07.2009 по 24.11.2014 позивач, ОСОБА_1 , перебував на посаді начальника Первомайського Міського відділення УМВС України в Луганській області та виконував свої функціональні обов`язки за місце розташування вказаного відділення у м. Первомайську Луганської області.

26.06.2012 біла 10:00 год. під час виконання своїх функціональних обов`язків приблизно в 150 м. від будівлі Первомайського МВ разом із працівником міліції ОСОБА_2 із застосування фізичної особи був захоплений представником незаконних збройних формувань ОСОБА_3 та іншими особами, вивезений до приміщення Первомайського ОМВК, а потім до приміщення УСБУ в Луганській області у м. Луганську, де від позивача, як начальника Первомайського МВ УМВС в Луганській області, вимагали передання будівлі Первомайського МВ УМВС під контроль незаконних збройних формувань (НЗФ) та передання зброї, яка знаходить в збройній кімнаті.

26.06.2014 після 12 години та 27.06.2014 в приміщенні СБУ у м. Луганську ОСОБА_4 було нанесено позивачу біля 15-20 ударів кулаками рук в область голови, обличчя, тулуба та нижньої частини живота.

27.06.2014 на підставі заяви позивача було внесені до ЄРДР за №0000791 відомості за фактом захоплення представника влади або працівника правоохоронного органу як заручника, розпочато досудове розслідування

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області №326 від 17.02.2016 призначено службове розслідування за інформацією щодо незаконного позбавлення волі поліцейських ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_1 та лейтенанта поліції ОСОБА_2 у 2014 року.

У березні 2016 був зроблений висновок про результати службового розслідування не за захоплення представника правоохоронного органу в якості заручника, а за інформацією щодо незаконного позбавлення волі окремих працівників міліції ГУМВС України в Луганській області та згідно цього висновку «встановити факт фізичного впливу,заподіяння тілесних пошкоджень та матеріальних збитків ОСОБА_1 на тепер не надається можливим», проведена судова медична експертиза без урахування усіх наданих мною медичних документів та 24.04.2020 на моє звертання був наданий акт №2 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру та акт форми Н-5* від 24.04.2020 згідно якого комісія зробила висновок про те, що на підставі ч.2 п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, вважати, що нещасний випадок із начальником Первомайського MB ГУМВС України у Луганської області полковником міліції ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним 26.06.2014 під час перебування на посаді начальника Первомайського MB ГУМВС України у Луганській області.

Актом №2 про нещасний випадок невиробничого характеру, складеним 24.04.2020 року, встановлено вважати, що нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

30.11.2020 позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області полковника поліції Костенка В.А. із заявою про проведення повторного службового розслідування за фактом захоплення в якості заручника 26.06.2014 о 10 год. начальника Первомайського МВ УМВС України в Луганської області полковника міліції Кравцова Є.В. при виконанні ним своїх службових обов`язків із застосуванням до нього тілесних пошкоджень та оформити його результати відповідно до вимог п.п. 3.9 ,3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 із складанням акту розслідування нещасного випадку ( в тому числі травмування) за формою Н-5* та акту про нещасний випадок ( в тому числі травмування ) виробничого характеру за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

28.12.2020 за результатами розгляду звернення відповідач повідомив, що до завершення кримінального провадження підстави для проведення повторного розслдіування нещасного випадку, що стався з позивачем 26.06.2014 року, відсутні.

Позивач, не погоївшись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 КАС України є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 №2694-ХІІ (далі - Закон №2694) охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 вказаного Закону працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами статті 22 Закону №2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, розроблений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.12.2002 за №1346.

Згідно пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2. Порядку №1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку №1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Приписами пункту 3.2 Порядку №1346 встановлено, що керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: - терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; - повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; - зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків. У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС.

Відповідно пункту 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Згідно із пунктом 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: - обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; - визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; - з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; - визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); - скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час:- припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: - безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); - спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; - травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); - раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; - в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

За приписами пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: - за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; - унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; - під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; - у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

За приписами пункту 3.15 Порядку №1346, затверджені акти Н-1* (НТ*) разом з актом розслідування нещасного випадку Н-5* не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування видаються потерпілому або його довіреній особі, а також надсилаються: - керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підрозділу разом з першими примірниками актів розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*) та всіма іншими матеріалами розслідування; - керівнику відповідної служби державного нагляду за охороною праці МВС, ГУМВС, УМВС разом з примірниками актів розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*) і копіями всіх матеріалів розслідування; - органу, до сфери управління якого належить підрозділ, - акти розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*); - до особової справи потерпілого - акт Н-1* (НТ*).

На вимогу потерпілого керівник зобов`язаний ознайомити потерпілого або особу, яка представляє його інтереси, з матеріалами розслідування нещасного випадку.

За приписами пункту 4.1 Порядку №1346, спеціальному розслідуванню підлягають: - випадки загибелі працівників; - групові нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я; - випадки смерті в підрозділі; - випадки зникнення працівників; - нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого (за рішенням служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України).

Згідно пунктів 4.5, 4.6 Порядку №1346 спеціальне розслідування нещасних випадків (у тому числі поранень) проводиться протягом не більше 10 робочих днів. У разі необхідності встановлений термін може бути продовжений керівником органу, який призначив розслідування. За результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5*, а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

Судом встановлено, що комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 24.04.2020.

Вказаним актом встановлені обставини при яких відбулася подія, а саме:

«… У червні 2014 року ОСОБА_1 перебував на посаді начальника Первомайського MB ГУМВС України у Луганській області та виконував свої функціональні обов`язки за місцем розташування вказаного ОВС у м. Первомайську Луганської області. 26.06.2014, приблизно о 09.30, він знаходився у своєму службовому кабінеті, коли йому на мобільний телефон зателефонував дільничний інспектор міліції цього ж ОВС ОСОБА_5 , який наполегливо попросив його прибути в район військового комісаріату м. Первомайська. Конкретно причину свого прохання ОСОБА_5 не повідомив, але він припустив, що з останнім щось трапилось, так як у травні 2014 року мали місце факти вилучення у працівників міліції Первомайського MB ГУМВСУ табельної вогнепальної зброї озброєними особами у камуфльованому одязі в с. Нижнє.

О 10.00 того ж дня, він разом із працівником міліції Первомайського MB ОСОБА_2 , у цивільному одязі без вогнепальної зброї, на службовому автомобілі «Шкода Октавія», білого кольору (держномер нег пам`ятає), виїхав з території вказаного ОВС у бік військового комісаріату м. Первомайська по вулиці Леніна. Приблизно через 100 метрів, їх автомобіль був заблокований попереду автомобілем ГАЗель та позаду автомобілем «Хюндай Тюксон». З автомобілю ГАЗель вийшли 4-5 невідомих чоловіків у камуфльованому одязі, озброєні автоматами Калашникова та підбігли до їх автомобілю. З автомобілю «Хюндай Тюксон» вийшов раніше знайомий йому ОСОБА_3 озброєний автоматом Калашникова (представник незаконних збройних формувань, так званий комендант м. Первомайська, ватажок організованого злочинного угрупування), який підійшов до нього, надів йому на руки кайданки та під загрозою застосування вогнепальної зброї змусив його сісти у вищевказаний автомобіль.

Перебуваючи у салоні даного автомобілю, він бачив як троє невідомих озброєних автоматами Калашникова чоловіків, із застосуванням фізичної сили, поклали ОСОБА_2 на землю, наділи на його руки кайданки та помістили до автомобілю «Хонда» Після цього, його та ОСОБА_2 , на вказаних автомобілях привезли до військового комісаріату м. Первомайська (службовий автомобіль «Шкода Октавія» також був доставлений вказаними особами до військового комісаріату м. Первомайська), де йому на голову наділи непрозорий мішок та повезли у невідомому напрямку.

Приблизно через 30-40 хвилин, він дізнався що знаходиться на території УСБУ в Луганській області в м. Луганську. ОСОБА_3 завів його та ОСОБА_2 до приміщення УСБУ, де невідомий чоловік вилучив у нього посвідчення працівника міліції та гроші в сумі 400 гривень. Після цього його відвели до підвального приміщення УСБУ де помістили в одиночну камеру.

Протягом двох діб його утримували у вказаній камері, при цьому води та їжі йому не давали, а також невідомі особи у камуфльованому одязі застосовували відносно нього заходи фізичного впливу, а саме наносили удари руками та ногами по різним частинам тіла. При цьому вказані особи його допит не проводили, будь-яких запитань не ставили.

Опитаний лейтенант поліції ОСОБА_2 надав аналогічні ОСОБА_1 пояснення та додатково вказав, що приміщенні УСБУ в м. Луганську, його утримували в одиночній камері з 26 до 28.06.2014, де невідомі особи у камуфльованому одязі застосовували відносно нього заходи фізичного впливу, а саме наносили удари руками та ногами по різним частинам тіла.

Декілька раз на добу, останні виводили його разом з ОСОБА_1 на подвір`я УСБУ, ставили на коліна та погрожуючи стратою за допомогою автомата «Калашникова» стріляли в нас над головами. При цьому, вказані особи будь-яких запитань не ставили, причину утримування не повідомляли. 28.06.2014 його *та ОСОБА_2 вивели на подвір`я УСБУ, де посадили у автомобіль Джип Тойота Лендкраузер, чорного кольору (номерні знаки були відсутні), на якому вивезли у центр м. Луганська та відпустили.

При цьому службове посвідчення йому повернули, але вилучені 26.06.2014 гроші повернуті не були. Від побиття вищевказаними особами, на його тілі були садни та синці.

Того ж дня вони з ОСОБА_2 , на попутному транспорті, доїхали до м. Стаханова Луганської області та наступного дня ОСОБА_1 вийшов на службу до Первомайського МВ ГУМВСУ.

Через кілька днів, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до Стахановської міської лікарні. В липні 2014 року в Стахановській міській лікарні йому було зроблено операцію з видалення жовчного міхура. Через деякий час він відчув погіршення здоров`я та звернувся до 2-і місько! лікарні м. Стаханова, де перебував на лікуванні на денному стаціонарі з діагнозом: ЗЧМТ, остаточні явища забиття м`яких тканин голови, та інші супутні захворювання з 16.07. по 27.07.2014 року (виписний епікриз №112), в подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався за медичною допомогою внаслідок отриманих травм (наслідки

ЗЧМТ, СГМ з 15.06.2015 до 24.06.2015 виписний епікриз №1329 КНП №3 «Сєвєродонецька МБК», посткомунікаційний сіндром після ЗЧМТ з 12.04.2016 по 28.04.2016, з 16.03. по 15.04.2020 виписний епікриз №352 лікарні ДУ «ТМО МВС України по Луганській області»).

Опитаний лейтенант поліції ОСОБА_2 надав аналогічні ОСОБА_1 пояснення та додатково вказав, що у приміщенні УСБУ в м. Луганську, їх утримували в одиночних камерах з 26 до 28.06.2014. 28.06.2014 в черговий раз, його та ОСОБА_1 вивели на подвір`я УСБУ (він вважав, що їх ведуть на розстріл), де посадили у автомобіль «Джип Тойота» чорного кольору та на ньому вивезли у центр м. Луганська та відпустили.

Того ж дня вони, йа попутному транспорті доїхали до м. Стаханова Луганської області.

Від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 дізнався, що у підвальному приміщенні УСБУ в м. Луганськ, відносно нього також застосовували заходи фізичного впливу у вигляді побиття руками та ногами у різні чистини тіла.

Після вказаного випадку ОСОБА_1 пішов на лікарняний, ліг у лікарню, де йому зробили операцію (яку саме йому невідомо).

По закінченню лікарняного ОСОБА_1 на службу до Первомайського MB ГУМВСУ не виходив, а згідно з вимогами керівництва ГУМВСУ, 13.08.2014 прибув для подальшого проходження служби до м.

Сєвєродонецька Луганської області. 27.06.2014 СВ Первомайського МВ ГУМВС України у Луганській області до ЄРДР №0000791 за ст. 349 КК України було внесено відомості за фактом захоплення як заручника начальника вказаного ОВС полковника міліції ОСОБА_1 . Зазначене кримінальне провадження до слідчих підрозділів, якГфункціонують на підконтрольній органам державної влади України території не надходило.

Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лютому 2016 року звернулися до керівництва ГУНГІ в Луганській області з рапортами про відновлення матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Наказом ГУНП в Луганській області №326 від 17.02.2016 року було призначено службове розслідування за інформацією щодо незаконного позбавлення волі поліцейських ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_1 та лейтенанта поліції ОСОБА_2 .

У ході проведення службового розслідування, з урахуванням зібраних матеріалів, здійснити всі необхідні заходи, спрямовані на встановлення обставин незаконного позбавлення волі колишніх працівників міліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.06.2014 під час проходження ними служби в Первомайському МВ ГУМВС України у Луганській області, факту застосування відносно них заходів фізичного впливу, заподіяння їм тілесних ушкоджень, а також матеріальних збитків ОСОБА_1 , не надалося можливим.

Зокрема, у наданих ОСОБА_1 на час проведення вищевказаного службового розслідування медичних документах була відсутня інформація про заподіяння йому тілесних ушкоджень, у тому числі в період з 26 до 28.06.2014, а також зв`язок між наданням йому медичної допомоги у період з 01.07.2014 до 22.07.2014 та можливим застосуванням відносно нього заходів фізичного впливу представників незаконних збройних формувань. У свою чергу ОСОБА_2 будь-якої медичної документації не надавав, а у письмових поясненнях зазначив на те, що суттєвих тілесних ушкоджень діями вищевказаних осіб йому заподіяно не було, тому за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я він не звертався.

Копію висновку та матеріали службового розслідування було направлено до СУ ГУНП в Луганській області для приєднання до матеріалів кримінального провадження.

СУ ГУНП в Луганській області було вжито заходи щодо відновлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791 від 27.06.2014 та направлено їх до прокуратури Луганської області для визначення підслідності за слідчим підрозділом

ГУНП в Луганській області (лист СУ ГУНП в Луганській області від 03.03.2016 №1513/111/18-2016).

На теперішній час СВ Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області здійснює досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000791 від 27.06.2014. Досудове розслідування триває, жодній особі не повідомлено про підозру (лист СВ Рубіжанського ВП ГУНП

в Луганській області від 30.03.2020 №4146/111/36-2020).

Комісія з розслідування нещасного випадку вивчила всі надані матеріали та з`ясувала, що згідно виписного епікризу №112 ОСОБА_1 проходив лікування на денному стаціонарі 2-ї міської лікарні м. Стаханова з 16.07.2014 до 27.07.2014 з діагнозом: закрита ЧМТ, остаточні явища забиття м`яких тканин голови, та інші супутні захворювання, а з довідки №48 про тимчасову непрацездатність від 14.07.2014, виданої Первомайською багатопрофільною міською лікарнею одразу після лікування з ОСОБА_6 з полону, він перебував на лікарняному з 01.07.2014 по 14.07.2014 з діагнозом: хронічний персистуючий гепатит, активний період тяжкого ступеню. ЖКХ, хронічний калькулезний холецистит. Лигатурний абсцес в області післяопераційного рубця. Гіпертонічна хвороба II ступеню, помірна форма; тобто загальне захворювання.

При цьому, інформація про заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, у тому числі в період з 26 до 28.06.2014, та можливим застосуванням відносно нього заходів фізичного впливу представниками незаконних збройних формувань, у вищевказаних медичних документах відсутня.

На підставі постанови заступника начальника СУ ГУНП в Луганській області від 11.04.2016, за матеріалами кримінального провадження №0000791 від 27.06.2014, було проведено судово - медичну експертизу ОСОБА_1 . Згідно висновку експерта №40 Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи: згідно свідчень лікаря ОСОБА_7 встановлені ушкодження у вигляді синців та саден голови і тулуба, а так саме враховуючи дані з медичної документації (Посткоммоціонний синдром внаслідок легкої ЧМТ (анамнестично червень 2014) з помірно вираженим астено-вегетативним синдромом) вважати, що у гр-на ОСОБА_1 у липні 2014 року мала місце легка форма ЧМТ у вигляді струсу головного мозку, яка за звичайним своїм перебігом оцінюється як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Тобто ЗЧМТ підтверджується липнем 2014 року, як вказано в епікризі №112.

Таким чином, на підставі вивчених матеріалів комісія приймає рішення - тілесні ушкодження у вигляді закрита ЧМТ, остаточні явища забиття м`яких тканин, підлягають кваліфікації згідно до вимог ч. 2 п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, як такі, що трапились в період проходження служби і не пов`язані з виконанням службових обов`язків… ».

Відповідач у відзив на позовну заяву стверджує, що з моменту настання події минув тривалий проміжок часу, комісії з розслідування нещасного випадку не вдалося обстежити місце події, з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку з позивачем, визначити осіб, які припустилися порушення нормативно - правових актів та відповідність умов служби вимогам нормативно-правових актів про охорону праці, долучити до матеріалів розслідування висновок щодо наявності в організмі постраждалого алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Як встановлено судом та вбачається з акту розслідування нещасного випадку від 24.04.2020 у ході проведення службового розслідування, з урахуванням зібраних матеріалів, здійснити всі необхідні заходи, спрямовані на встановлення обставин незаконного позбавлення волі колишнього працівника міліції ОСОБА_1 26.06.2014 під час проходження ним служби в Первомайському МВ ГУМВС України у Луганській області, факту застосування відносно нього заходів фізичного впливу, заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також матеріальних збитків ОСОБА_1 , не надалося можливим. Зокрема, у наданих ОСОБА_1 на час проведення вищевказаного службового розслідування медичних документах була відсутня інформація про заподіяння йому тілесних ушкоджень, у тому числі в період з 26.06.2014 до 28.06.2014, а також зв`язок між наданням йому медичної допомоги у період з 01.07.2014 до 22.07.2014 та можливим застосуванням відносно нього заходів фізичного впливу представників незаконних збройних формувань.

Крім того, згідно з виписного епікризу №112 ОСОБА_1 проходив лікування на денному стаціонарі 2-ї міської лікарні м. Стаханова з 16.07.2014 по 27.07.2014 з діагнозом: закрита ЧМТ, остаточні явища забиття м`яких тканин голови та інші супутні захворювання, з довідки №48 про тимчасову непрацездатність від 14.07.2014 виданої Первомайською багатопрофільною міською лікарнею одразу після лікування з повернення ОСОБА_1 з полону, він перебував на лікарняному з 01.07.2014 по 14.07.2014 з діагнозом: хронічний персистуючий гепатит, активний період тяжкого ступеню. ЖКХ, хронічний калькулезний холецистит. Лигатурний абсцес в області післяопераційного рубця. Гіпертонічна хвороба II ступеню, помірна форма; тобто загальне захворювання.

При цьому, інформація про заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, у тому числі в період з 26.06.2014 до 28.06.2014, та можливим застосуванням відносно нього заходів фізичного впливу представниками незаконних збройних формувань, у вищевказаних медичних документах відсутня.

Отже, у медичних документах відсутні відомості про тілесні ушкодження та їх безпосередній зв`язок з побиттям ОСОБА_1 представником незаконних збройних формувань.

Аналізуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків акту №2 від 24.04.2020 щодо розслідування нещасного випадку, яким проведено з дотриманням вимог та в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу у проведенні повторного розслідування за фактом нещасного випадку, діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

У контексті викладеного, вимога позивача зобов`язати відповідача провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, який стався 26.06.2014 з позивачем під час та скласти акти відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346, задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідач покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, №303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішуються, оскільки у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення в повному обсязі складено та підписано 29.12.2021.

Суддя М.С. Лазаренко