Справа № 160/53/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/53/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., за участю секретаря судового засідання Солодкової К.А., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Армашової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року (суддя у 1 інстанції Боженко Н.В.) вадміністративній справі №160/53/21за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку;

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу при звільнені в розмірі середнього місячного заробітку;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 14.05.2020 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 рокуу задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що сам факт звільнення в силу ст. 44 КЗпП України надає позивачу право на одержання вихідної допомоги, а у відповідача виникає обов`язок з виплати вказаної допомоги. Посилаючись на правову позицію Верховного суду , позивач стверджує, що ч.5 ст.51 закону № 1697 та ч.4 ст.40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень ст.44 при вирішенні спірного питання.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, щонаказом прокурора Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року № 1249к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури Дніпропетровської області.

Наказом прокурора Дніпропетровської області Панченко О. №406к від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" (наказом Генерального прокурора України № 410 від 03.09.2020 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» юридичну особу «Прокуратуру Дніпропетровської області» перейменовано у «Дніпропетровську обласну прокуратуру»), з 14 травня 2020 року.

В травні 2020 року з позивачем було проведено повний розрахунок, включаючи оклад, вислугу років, за роботу в умовах режим. обмеж., премії, та компенсацію невикористаної відпустки (розрахунковий лист за травень 2020, табельний № 2100 ОСОБА_1 ).

24 грудня 2020 року позивач звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури з запитом на отримання публічної інформації, в якій просив надати інформацію, в тому числі, чи ОСОБА_2 при звільнені вихідну допомогу, передбачену статтею 44 Кодексу законів про працю України.

31 грудня 2020 року за вих. № 27-202 вих-20 Дніпропетровська обласна прокуратура надала вичерпну відповідь на звернення позивача, в якій зазначила, що відповідно до вимог ч.5 ст. 40 Кодексу законів про працю України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п.1 частини 1 цієї статті (змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) встановлюється законом, що регулює їхній статус. Згідно з п.9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Виплата вихідної допомоги відповідно до зазначеного закону звільненим прокурорам не передбачена.

Саме не виплата позивачу при звільнені вихідної допомоги, стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України регулюєЗакон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який містить спеціальні норми організації та порядку діяльності органів прокуратури України, особливості розгляду трудових спорів (зокрема, питання проходження служби в органах прокуратури, звільнення з неї, права і обов`язки прокурорів, їх соціальні гарантії та ін.).

Статтею 51 Закону № 1697-VIIпередбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Відповідно до п.9 ч.1 даної статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 зазначав, щоКонституція Українигарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулюванняКонституцією Українита спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція неодноразово була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16, від 30липня 2019 року у справі № 804/406/16, від 08 серпня 2019 року у справі № 813/150/16.

Чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбаченихзаконом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

В той же час приписамиЗакону № 1697-VIIне врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, єстаття 44 КЗпП України.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури"статтю 51 Закону № 1697-VIIдоповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Крім того, Законом № 113-ІХвнесено зміни також і доКЗпП України, а саме: статтю 32 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначенихзаконом, що регулює їхній статус»; статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цьогоКодексу, встановлюютьсязаконом, що регулює їхній статус»; частину дев`яту статті 252 після слів «дисциплінарної відповідальності та звільнення» доповнено словами і цифрами «а також положення частин другої і третьоїстатті 49-4 цього Кодексу».

ВнесеніЗаконом № 113-ІХзміни доКЗпП Українине визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що частиною п`ятоюстатті 51 Закону №1697-VIIтачастиною четвертоюстатті 40 КЗпП Українипередбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються нормиКЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже, не заборонено застосування положеньстатті 44 КЗпП Українипри вирішенні спірного питання.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 23грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 27 січня 2021 року у справі №380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 18 лютого 2021 року у справі№ 640/23379/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 640/8451/20, від 17 березня 2021 року у справі № 420/4581/20, від 30 березня 2021 року у справі № 640/25354/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/2449/20.

Відтак, при звільненні прокурора на підставі пункту 9 частини першоїстатті 51 Закону № 1697-VII(у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури) останній набуває право на виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, відповідно достатті 44 КЗпП України.

В той же час суд зазначає, що право на отримання вихідної допомоги при звільненні мають виключно ті особи, які фактично були звільненні з роботи на підставах передбаченихстаттею 40 КЗпП України (ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивачем було оскаржено наказ про звільнення з органів прокуратури від 30 квітня 2020 року № 406к та на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 21.01.2021 року, скасовано наказ № 406к від 30 квітня 2020 року прокурора Дніпропетровської області О. Панченка про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора.

Окрім цього, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.05.2020 року по 12.10.2020 року в розмірі 117556,40 грн. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що з урахуванням поновлення позивача на посаді на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, останнього не можливо вважати таким, що звільнений з органів прокуратури, у зв`язку з чим право на отримання вихідної допомоги останній не набув.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 рокувадміністративній справі №160/53/21- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року вадміністративній справі №160/53/21 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена 22.12.2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко