Справа № 440/13392/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/13392/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/13392/21 за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2021 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (надалі - відповідач, центр), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму такої допомоги за 2021 рік, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у недоплаті їй одноразової грошової допомоги у розмірі передбаченому статтею 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду 18.11.2021 відзиві просить у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи правомірність своїх дій посиланням на обґрунтованість виплати спірної допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 (а.с. 18-19).

24.11.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій ініціатор звернення просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1486,87 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

08.12.2021 відповідач надав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якій висловив заперечення щодо стягнення судових витрат. Стверджує, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту оплати наданих послуг з правничої допомоги, який до того ж має право на отримання такої допомоги безоплатно як ветеран війни. Щодо стягнення судового збору зазначив, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від його сплати.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач має статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та право на пільги, встановлені законодавством України для цих осіб (а.с. 12).

Центром у квітні 2021 року здійснено виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 966,00 грн (а.с. 20).

Звернення позивача до Центру про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році, встановленої статтею 15 Закону №3551-XII, в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком залишено відповідачем без задоволення (а.с. 7-8).

На цій підставі позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-XII).

01.01.1999 набрав чинності Закон №367-ХІV, яким статтю 15 Закону №3551-XII доповнено частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.".

Згідно з підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 15 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня членам сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 08.04.2021 № 325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, членам сім`ї загиблої (померлої) особи з інвалідністю внаслідок війни здійснюється у розмірі 966 грн, тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 325.

Виходячи із визначених у частині 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги членам сім`ї загиблої (померлої) особи з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлено у рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20.

За таких обставин суд констатує право позивача на одержання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Суд враховує те, що Центр визначений відповідальним органом, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати допомоги, а тому суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центру щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі передбаченому статтею 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язати Центр нарахувати й виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, за вирахуванням фактично виплачених сум допомоги.

Отже, позов належить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом судовий збір не сплачувався, оскільки ОСОБА_1 звільнена від його сплати відповідно до пунктів 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Тож підстав для стягнення цього виду витрат з відповідача немає.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат нібито понесених нею на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1486,87 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Всупереч наведеному участь адвоката у цій справі нічим не підтверджена, оскільки усі заяви, у тому числі і позовна, як і заява про збільшення позовних вимог підписані позивачем, який також засвідчував усі копії матеріалів справи надані до суду. Фактично роль адвоката Маслова Євгена Володимировича у цій справі зводилася лише до документування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи це, а також відсутність доказів фактичної оплати ОСОБА_1 послуг адвоката, підстави для відшкодування позивачу витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі передбаченому статтею 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, 36023, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, за вирахуванням фактично виплачених сум допомоги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун