Справа № 459/2172/21
Суддя: Отчак Н. Я.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2172/21
Провадження № 2-а/459/45/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

представника позивача Бруха А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову серії ЕАН № 4427796 від 01.07.2021 року про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн. за ч.4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з порушенням п. 2.1(а) ПДР України. Адміністративний позов обґрунтовує тим, що правил дорожнього руху позивач не порушував, докази вчинення такого порушення відсутні, дії та рішення поліцейського були безпідставні у зв`язку з відсутністю належних доказів проступку.

22.07.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.08.2021 р. у залі судових засідань Червоноградського міського суду Львівської області, з викликом сторін.

26.08.2021 р. задоволено клопотання представника позивача, та замінено неналежного відповідача, а саме: Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Львівській області, належним відповідачем Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Судове засідання, востаннє, відкладено на 29.12.2021 р..

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судові засідання 11.10.2021, 29.12.2021 рр. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позовну заяву представником відповідача не було подано.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕАН № 4427796 від 01.07.2021 р., яку виніс інспектор Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції Павлик С.В.відносно позивача, останньому ставиться у провину те, що він 01.07.2021 р. о 16:23:22 год. на вул. Героїв Майдану, 2 в м. Червонограді, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого було відсутнє скло вікна, без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн. за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при соб і посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП (в редакції на час винесення оспорюваної постанови) передбачено, що за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, передбачена відповідальність у вигляді накладення штраф в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З досліджених у судовому засіданні відеоматеріалів встановлено, що 01.07.2021 р. о 16:12 год. транспортний засіб Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 дійсно був зупинений працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу працівники поліції безпосередньо направились до правої передньої пасажирської дверки такого, та в ході діалогу із вказаного пасажирського сидіння вийшов позивач.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п.8. ч.1 ст. 23 цього Закону).

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Так, нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи зі змісту висновків Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у пп. 36, 37 постанови від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Однак у даній адміністративній справі відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відеофіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, не надав.

З огляду на наведене, а також те, що позивач в своєму позові категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушень, належними та допустимими доказами спростував обставини, які йому ставляться у провину, а відповідачем жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин та не доведено його винуватість у даному адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача судових витрат, слід зазначити наступне.

13.07.2021 року між адвокатом Брухом А.О. та Ковалем П.П. укладено договір про надання юридичних послуг.

На підтвердження факту виконання умов надання правової допомоги представником позивача надано: 1) Додаток 1 до договору про надання юридичних послуг від 13.07.2021 р., згідно якого вартість юридичних послуг становить 3 000,00 грн.; 2) калькуляцію оплати послуг з надання правової допомоги, вартість юридичних послуг за якою становить 3 000,00 грн.; 3) квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 13.07.2021 р. про оплату послуг в сумі 3 000,00 грн..

Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що позов задоволено, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 90, 134, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4427796, що винесена 01.07.2021 р. інспектором Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Павликом Сергієм Володимировичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу розміром 20 400,00 грн..

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати напрофесійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн..

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29.12.2021 р.

Суддя: Н. Я. Отчак