Справа № 640/25746/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ № 640/25746/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., за участю секретаря судового засідання Лук`янович В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна»
доЦентрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
за участю сторін:

представників позивача - Ларінов М.О, Гупало К.П.,

представника відповідача - Дащенко О.В.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» (далі - позивач, ТОВ «Сіейчес Україна») з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.06.2021 №330/31-00-07-02-01, від 18.06.2021 №331/31-00-07-02-01.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що господарські операції позивача з контрагентами підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі, та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованими, прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, що має наслідком їх неправомірності та є підставою для скасування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні 19.10.2021 протокольно закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що операції по взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлені обставини, які свідчать про фактичну неможливість виконання сторонами зобов`язань за договорами. Представник відповідача, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів останнього, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представники позивача підтримали аргументи, викладені в адміністративному позові та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сіейчес Україна» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 21.05.2021 № 383/31-00-07-02-01/35704808.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2021 року на сумі 13 824 409 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на порушенні позивачем норм податкового законодавства, що стосуються віднесення сум сплаченого постачальникам у ціні товару ПДВ до складу податкового кредиту, у зв`язку з непідтвердженням реальності здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками: TOB «Колосс Груп» (), TOB «Агротрансфер» (), TOB «Альже» (), TOB «Трубіж Агро Північ» ().

TOB «Сіейчес Україна» подано заперечення до акту від 04.06.2021 №01-040621.

За результатами розгляду заперечень, листом відповідача від 14.06.2021 №281/31-00-07-02-03 заперечення залишені 6ез задоволення, а висновки акту - без змін.

На підставі висновків акту перевірки, 12.08.2020 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 18.06.2021:

№330/31-00-07-02-01, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 446 414,32 грн;

№331/31-00-07-02-01, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 8 377 995,11 грн.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДПС України від 27.08.2021 №19493/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача на податкові повідомлення- рішення від 18.06.2021 року №330/31-00-07-02-01, №331/31-00-07-02-01 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Позивач не погоджуючись із висновками податкового органу щодо нереальності господарських операцій з контрагентами та прийнятими на підставі цих висновків податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, такими, що порушують його права, свободи та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, у тому числі, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п.п. 200.1, 200.2 і 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з цим, формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та придбання товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Досліджуючи питання пов`язаності придбаних позивачем товарів з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Згідно з частиною першою статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

З акта перевірки вбачається, що відповідачем встановлено завищення позивачем задекларованих показників за лютий 2021 року, з огляду на відсутність підтвердження первинними документами господарських операцій з TOB «Колосс Груп» (), TOB «Агротрансфер» (), TOB «Альже» (), TOB «Трубіж Агро Північ» ().

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та TOB «Колосс Груп» (Продавець) укладено договір поставки №886226 від 10.07.2019, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві зерно пшениці 4-го класу, без 1 ГМО. українського походження врожаю 2019 року та/або зерно пшениці 2-ого класу, без ГМО, а українського походження врожаю 2019 року (Товар), на умовах, передбачених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти Товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним Договором, у Продавця та оплатити його вартість.

Реальність господарських операцій між позивачем та TOB «Колосс Груп» () підтверджується належним чином оформленими первинними документами, складеними в межах господарських операцій, а саме видатковими накладними, податковими накладними з доказами реєстрації.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

У подальшому, придбаний у TOB «Колосс Груп» () товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується експортними контрактами та ВМД.

Господарські операції між позивачем та контрагентом TOB «Колосс Груп» здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс-2010) - Зерновий термінал TOB «M.B. Карго» ().

Постачання товару безпосередньо контрагентом TOB «Колосс Груп» () підтверджується припортовим зерноперевантажувальним терміналом TOB «M.B. Карго» у листі від 18.05.2021 № 1805/02, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідно до якого TOB «M.B. Карго» прийнято та вивантажено зерно пшениці 3-го та 4-го класів загальним обсягом 1 909,72 т, що поставлено TOB «Колосс Груп» () для позивача.

Крім того, в підтвердження реальності господарської операції по спірному договору поставки від 10.07.2019 №886226 по ланцюгу постачання позивачем долучено документи, які підтверджують придбання TOB «Колосс Груп» сільськогосподарської продукції у сільськогосподарського виробника ФГ «Успіх-Ташлик» ().

Наявність у ФГ «Успіх-Ташлик» земельних ресурсів у значному розмірі підтверджується документально, а саме довідкою відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, згідно з якою в користуванні ФГ «Успіх-Ташлик» на підставі договорів суборенди обліковуються земельні ділянки, площа яких складає 1 715,25 га. Також позивачем долучено копію Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року (форма № 4-сг), зі змісту якого вбачаєтеся, що загальна площа сільськогосподарських угідь у користуванні ФГ «Успіх-Ташлик» становить 1 715,25 га, з них під посів пшениці озимої використано 1 200 га.

У свою чергу, в акті перевірки відсутні будь-які докази неможливості вирощування законтрактованого обсягу зернових сільськогосподарським виробником ФГ «Успіх-Ташлик» ().

Твердження податкового органу щодо походження придбаної позивачем сільськогосподарської продукції, зокрема, від TOB «Київ Агро» (), TOB «Піріал Компані» (), ФГ «Аграрна Традиція» (), ФГ «Українська аграрна компанія» () не підтверджується належними та допустимими доказами, а ґрунтується виключно на імовірних відомостях з ЄРПН.

Щодо реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом TOB «Агротрансфер» () суд зазначає наступне.

Між позивачем та контрагентом TOB «Агротрансфер» () укладено ряд договорів поставки, а саме від 27.11.2020 № 946492, від 04.12.2020 № 947302, від 15.10.2020 № 941525, від 07.10.2020 № 940877, від 11.02.2021 № 954768, від 13.10.2020 № 941284, від 09.10.2020 № 941023, від 05.10.2020 № 940483, на підставі яких позивач закупляв зернові культури, а саме кукурудзу 3 класу, пшеницю 3-го класу врожаю 2020 року для їх подальшого експорту.

В підтвердження виконання умов договорів поставки позивачем подано копії видаткових накладних, податкових накладних з доказами реєстрації, товарно-транспортних накладних.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

У подальшому придбаний у TOB «Агротрансфер» товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується експортними контрактами та ВМД.

Відсутність порушень податкового законодавства при здійсненні господарських операцій між позивачем та TOB «Агротрансфер», а також між TOB «Агротрансфер» та сільськогосподарськими виробниками, перевізником TOB «АМП Трейд» () підтверджена Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за результатами проведення зустрічної звірки контрагента TOB «Агротрансфер».

Зі змісту довідки Головного управління ДПС у Миколаївській області від 28.07.2021 № 14/14-29-07-05/41903355 вбачається, що звіркою підтверджено, що між TOB «Агротрансфер» та ТОВ «Сіейчес Україна» здійснювалися операції поставки пшениці 2-го, 3-го, 4-го класів врожаю 2020 року, кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року. Суми ПДВ за податковими накладними, складеними за результатом виконання операцій поставки із ТОВ «Сіейчес Україна», включені до податкових зобов`язань TOB «Агротрансфер» () та відповідають даним додатку № 5 до податкових декларацій з ПДВ за період вересень 2020 року - березень 2021 року та даним ЄРПН. Розбіжності між податковими зобов`язаннями TOB «Агротрансфер» та податковим кредитом позивача не встановлені.

Товар, поставлений ТОВ «Сіейчес Україна», перевозився автотранспортом, який належить підприємству TOB «АМП Трейд» () на підставі договорів найму (оренди) транспортних засобів, договорів позички транспортних засобів, укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Виконання договірних умов щодо перевезення між TOB «Агротрансфер» та TOB «АМП Трейд» підтверджується товарно-транспортними накладними, податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт.

Крім того, ТОB «Агротрансфер» не є виробником сільськогосподарської продукції, а є посередником. Сільськогосподарська продукція, яка реалізована позивачеві, була придбана, зокрема, у наступних суб`єктів господарювання, що підтверджується договорами поставки, зареєстрованими податковими накладними, товарно-транспортними накладними, звітами про посівні площі сільськогосподарських культур (ф. № 4-сг): ФГ «Антана» (), ФГ «Янс» (), СТОВ «Україна» (код ЄДРПОУ 3771040), СТОВ «Агро-Сервис» (), СФГ «Рубін» (), ФГ «Агро-Ера» (), ПАП «Диканське» (), TOB «Околиця» (), ПСП «Нива» (), ПП «Зов» (), TOB «Батьківщина - 555» ().

Таким чином, за результатом проведення зустрічної звірки Головним управлінням ДПС у Миколаївській області не виявлено порушень щодо відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій та розрахунків із ТОВ «Сіейчес Україна», а також додатково підтверджено реальність руху товару, зокрема, перевезення товару TOB «АМП Трейд» () та його придбання безпосередньо у сільськогосподарських виробників.

Окрім того, за умовами спірних договорів поставки господарські операції з контрагентом TOB «Агротрансфер» здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс-2010) - товар поставлявся безпосередньо на припортові зерноперевантажувальні термінали TOB «МСП Ніка-Тера» () та TOB «M.B. Карго» ().

Реальність здійснення господарських операцій, а також постачання товару безпосередньо контрагентом TOB «Агротрансфер» (), серед іншого, підтверджується листами припортових зерноперевантажувальних терміналів TOB «МСП Ніка-Тера» та TOB «M.B. Карго» від 25.06.2021 №371-25/06 та 25.06.2021 №2506/05.

Водночас, суд зазначає, що в акті перевірки не вказано про відсутність необхідних ресурсів, зокрема, земельних, у сільськогосподарських виробників (постачальників), натомість позивачем надано допустимі докази щодо підтвердження у сільськогосподарських виробників можливості виростити законтрактований обсяг товару, зокрема, надано копії звітів про посівні площі сільськогосподарських культур.

В акті перевіри податковий орган зазначив про нереальність господарських операцій позивача з огляду на обсяг трудових та матеріальних ресурсів перевізника TOB «АМП Трейд», який надавав послуги перевезення вантажу на користь його контрагента TOB «Агротрансфер».

Разом з тим, як уже встановлено вище, поставка товарів за договорами, укладеними позивачем з контрагентом TOB «Агротрансфер» здійснювалася на умовах DAP (Інкотермс-2010). Тобто, позивач не вступав в господарські взаємовідносини з перевізниками, в тому числі, з TOB «АМП Трейд».

Щодо тверджень податкового органу про відсутність матеріально-технічних ресурсів у TOB «АМП Трейд», суд зазначає, що до матеріалів справи долучено копію відповіді на адвокатський запит від 28.07.2021 № 60, в якій TOB «АМП Трейд» підтверджено факт користування транспортними засобами у кількості, достатній для перевезення зернових позивачеві; копію повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (ф. № 20-ОПП), згідно якого TOB «АМП Трейд» користується нежитловим об`єктом під офіс, склад та ремонтні бокси, а також 25 транспортними засобами (надано копії свідоцтв про реєстрацію). На підтвердження факту понесення витрат, необхідних для здійснення господарських операцій, пов`язаних із перевезенням вантажів (зокрема, обслуговування та ремонт транспортних засобів), TOB «АМП Трейд» додатково надано копії договорів купівлі-продажу запасних частин до транспортних засобів, договір на комплексне обслуговування автомобільного транспорту; видаткові накладні, акти прийому-передачі, товарно-транспортні накладні, що підтверджують придбання та одержання TOB «АМП Трейд» бензину та дизельного палива протягом жовтня - грудня 2020 року, лютого 2021 року; видаткові накладні, що підтверджують придбання TOB «АМП Трейд» запасних частин до транспортних засобів протягом жовтня 2020 року -лютого 2021 року; копії цивільно-правових договорів та акти приймання-передачі наданих послуг на підтвердження факту залучення TOB «АМП Трейд» водіїв транспортних засобів для здійснення перевезення сільськогосподарської продукції автомобільним транспортом.

Крім того, суд зауважує, що в актах приймання-передачі наданих послуг, серед іншого, наведена інформація щодо кількості сільськогосподарської продукції, що була перевезена, пунктів навантаження та розвантаження, дати та номеру товарно-транспортної накладної, яка підтверджує факт перевезення. Зазначені дані відповідають даним, зазначеним в товарно-транспортних накладних.

Щодо реальності здійснення господарських операцій з контрагентом TOB «Альже» () суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Сіейчес Україна» та TOB «Альже» укладено ряд договорів поставки, а саме від 24.11.2020 № 946276, від 23.11.2020 № 946045, від 10.11.2020 № 944498, від 11.09.2020 № 938208, від 20.10.2020 № 942006, від 12.11.2020 № 944809, від 12.01.2021 № 951034, від 12.01.2021 № 951036, від 25.01.2021 №952918, від 01.02.2021 №953772, , на підставі яких позивач закупляв зернові культури, а саме кукурудзу та пшеницю врожаю 2020 року для їх подальшого експорту.

В підтвердження виконання умов договорів поставки позивачем подано копії видаткових накладних, податкових накладних з доказами реєстрації, залізничних накладних.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

У подальшому придбаний у TOB «Альже» товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується експортними контрактами та ВМД.

За умовами договорів поставки господарські операції з TOB «Альже» здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс-2010) - товар поставлявся безпосередньо на зерновий термінал TOB «МСП Ніка-Тера» (). Перевезення вантажу в зерновий термінал TOB «МСП Ніка-Тера» здійснювалося перевізником TOB «Перша Логістична Компанія» (), що підтверджується залізничними накладними.

Отримання товару загальним обсягом 13 169,72 т за зазначеними залізничними накладними підтверджується листом припортового зерноперевантажувального терміналу TOB «МСП Ніка-Тера» від 25.06.2021 № 372-25/06.

З метою додаткового підтвердження руху товару безпосередньо від контрагента TOB «Альже» () представником позивача направлено адвокатський запит перевізнику TOB «Перша Логістична Компанія».

У відповіді на адвокатський запит від 29.07.2021 № 335, TOB «Перша Логістична Компанія» підтвердило факт здійснення експедирування вантажів на адресу вантажоодержувача TOB «МСП Ніка-Тера» в квоту позивача на підставі договору транспортного експедирування від 11.03.2020 №1103-20, укладеного з TOB «Альже» () та у відповідності до залізничних накладних, копії яких містяться у матеріалах справи.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався із запитом до AT «Українська залізниця», яке підтвердило здійснення залізничних перевезень відповідно до залізничних накладних.

Таким чином, реальність руху товару від контрагента TOB «Альже» до позивача підтверджується первинними документами, складеними за результатами виконання умов договорів поставки, а також документами та поясненнями, наданими третіми особами.

При цьому, суд зазначає, що в акті перевірки податковий орган не заперечує достатність зазначеного обсягу земельних ресурсів для вирощування відповідними сільськогосподарськими виробниками товару в обсязі, реалізованому контрагенту позивача TOB «Альже».

Щодо підтвердження реальності зазначених господарських операцій по ланцюгу постачання в матеріалах справи містяться докази походження сільськогосподарської продукції від сільськогосподарських виробників, TOB "Агрокомбінат "Тепличний" (), ПСП "Жовтневе" (), TOB "Лебединська рибоводно-меліоративна станція" (), ФГ "Мир" (), ФГ "Номировський" (), СТОВ "Вікторія" (), TOB Агрофірма "Владана" (), TOB Агрофірма "Псьол" (), ФГ Захарченка Анатолія Володимировича (), ФГ "Нива-2007" (), ФГ "Злак" (), ПП "Оберіг" ().

В спростування висновків податкового органу щодо відсутності земельних та трудових ресурсів у ФГ Захарченка Анатолія Володимировича, ФГ "Нива-2007", ФГ "Злак", ПП "Оберіг", позивачем долучено копії звітів про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року, копії листів-відповідей на запити позивача від 26.07.2021 № 138 ФГ «Злак», від 30.07.2021 № 26 ПП «Оберіг».

Крім того, суд зазначає, що розрахунки податкового органу щодо площі земельних ділянок, необхідних для вирощування реалізованого зазначеними сільськогосподарськими виробниками ФГ Захарченка Анатолія Володимировича, ФГ "Нива-2007", ФГ "Злак", ПП "Оберіг" товару, не можуть бути доказом нереальності господарських операцій позивача.

Незважаючи на це, позивач надав детальну інформацію щодо наявності у вказаних сільськогосподарських виробників достатнього обсягу земельних ресурсів для вирощення обсягу сільськогосподарської продукції, яка надалі була реалізована контрагенту TOB «Альже», що не спростовано було відповідачем в ході розгляду справи.

Щодо реальності здійснення господарських операцій з контрагентом TOB «Трубіж Агро Північ» () суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та TOB «Трубіж Агро Північ» укладено договір поставки від 18.01.2021 №952060, на підставі якого позивач закупляв зернові культури, а саме кукурудзу 3-го класу врожаю 2020 року для подальшого експорту.

Виконання умов вказаного договору підтверджується копіями видаткових накладних, податкових накладних з доказами реєстрації, товарно-транспортних накладних.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

У подальшому придбаний у TOB «Трубіж Агро Північ» товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується експортними контрактами та ВМД.

Господарські операції між позивачем та TOB «Трубіж Агро Північ» здійснювалися на умовах FCA - склад продавця, тобто постачальник вважався таким, що виконав зобов`язання з поставки товару в момент передачі товару перевізнику, обраному покупцем.

Аналогічні положення передбачені п. 4.5 Договору поставки від 18.01.2021 № 952060 - поставка здійснюється шляхом навантаження відповідної кількості товару на залізничний/автомобільний транспорт, наданий Покупцем в Місці поставки.

З метою організації перевезення товару з місця поставки «Трубіж Агро Північ» (Київська область, Броварський район, с. Семиполки) позивачем залучено перевізника TOB «Монтаж Сервіс-Буд» ().

В підтвердження зазначеного позивачем надано копії договору перевезення вантажів, укладеного між позивачем та TOB «Монтаж Єервіс-Буд», рахунків-фактури, виписаних останнім, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних від 10.02.2021 № 4 та від 05.03.2021 № 5, товарно-транспортних накладних.

Отримання та вивантаження автомобілів з товаром, придбаним позивачем у TOB «Трубіж Агро Північ», підтверджується також копією листа припортового зерноперевантажувального терміналу TOB «M.B. Карго» () від 25.06.2021 № 2506/03.

Щодо підтвердження реальності зазначених господарських операцій по ланцюгу постачання в матеріалах справи містяться докази походження товару, зокрема, відповідно до Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (форма № 4-сг) загальна площа сільськогосподарських угідь TOB «Трубіж Агро Північ» становить 411,96 га, з них під посів кукурудзи кормової використано 371,80 га. Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за TOB «Трубіж Агро Північ» офіційно зареєстровано 890 земельних ділянок. При цьому, земельні ділянки зареєстровані починаючи з червня 2016 року, тобто задовго до господарських операцій зі позивачем.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що перевіркою наведених даних в товарно-транспортних накладних за лютий 2020 року встановлено, що в графі «Замовник» та графі «Відправник» зазначено TOB «Трубіж Агро Північ». Автомобільним перевізником, вказаним в товарно-транспортних накладних, є TOB «Монтаж Сервіс-Буд» (). Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних TOB «Трубіж Агро Північ» не отримував послуги перевезення сільськогосподарської продукції у лютому 2021 року від TOB «Монтаж Сервіс-Буд».

Однак, суд не бере до уваги вказані твердження відповідача, оскільки за умовами спірного договору поставки від 18.01.2021 № 952060 з контрагентом TOB «Трубіж Агро Північ» обов`язок з організації транспортування товару з місця поставки покладався на позивача.

Зазначення у графі «Замовник (платник)» товарно-транспортних накладних TOB «Трубіж Агро Північ» () замість позивача пов`язано виключно з допущенням технічних помилок при заповненні товарно-транспортних накладних, що, проте, не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Щодо підтвердження реальності зазначених господарських операцій позивачем також надано копії звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (форма № 4-сг), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по контрагенту TOB «Трубіж Агро Північ» в підтвердження наявності у останнього земельних ресурсів.

Аналізуючи складені між позивачем та контрагентами первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, такі первинні документи, що супроводжують господарські операції є підставою для формування бухгалтерського обліку позивача.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Відповідачем не наведено суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій та недобросовісність позивача як платника податків, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Слід також зазначити, що відповідачем не доведено, що податкові накладні, на виконання господарських операцій позивачем із вказаними контрагентами, складені з порушенням вимог чинного законодавства та не зареєстровані у встановленому податковим законодавством порядку. Навпаки, в акті перевірки відповідач підтверджує наявність виписаних податкових накладних та їх реєстрацію в ЄРПН.

Суд виходить з того, що чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи (поставляють йому товари, надають послуги). На момент укладення та виконання спірних операцій контрагенти були зареєстровані платниками податку та зареєстровав в установленому порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань.

Відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Отже, в даному разі для перевірки законності здійснених донарахувань оспорюваних сум податкових зобов`язань позивачеві дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання саме цих операцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що операції позивача з контрагентами TOB «Колосс Груп» (), TOB «Агротрансфер» (), TOB «Альже» (), TOB «Трубіж Агро Північ» () здійснені в межах його господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.

Щодо посилання відповідача на інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах ДФС, як на доказ нереальності господарських операцій між позивачем та контрагентами суд зазначає, що такі докази не можуть бути взяті до уваги, оскільки жодним чином не підтверджують наведені в акті обставини.

Стосовно доводів відповідача про те, що ним отримано інформацію щодо здійснення досудового розслідування за фактом ухилення від сплати податків відповідно керівника TOB «АМП Трейд» (перевізник TOB «АМП Трейд» по господарським операціям з TOB «Агротрансфер») суд зазначає контролюючим органом на момент розгляду справи по суті не надано інформації щодо наявності вироку у такому кримінальному провадженні.

За певних обставин докази, отримані в межах кримінального судочинства, в тому числі під час досудового розслідування, мають враховуватися адміністративними судами, однак такі докази в жодному разі не мають наперед встановленої сили для суду та мають оцінюватися з урахуванням вимог належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення у справі.

В даному випадку, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен довести в суді фіктивність господарських операцій як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття своїх рішень.

В той же час, податковий орган не надав доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентами не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Отже, операції позивача із зазначеними контрагентами мають всі необхідні ознаки для визнання господарських операцій реальними, а саме:

1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (обидві сторони на момент здійснення операцій були зареєстровані як платники ПДВ);

2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця (факт подальшого використання товарів у діяльності позивача);

3) наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів та потребою використання в господарській діяльності,

4) документального підтвердження факту здійснення господарських операцій сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання (наявна первинна бухгалтерська документація, яка оформлена належним чином);

5) наявності у покупця належним чином складених податкових накладних.

Таким чином, суд зазначає, що в межах даного спору контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вищенаведеними первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову ТОВ «Сіейчес Україна» та наявність підстав для його задоволення та визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 18.06.2021 №330/31-00-07-02-01, від 18.06.2021 №331/31-00-07-02-01.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.06.2021 №330/31-00-07-02-01, від 18.06.2021 №331/31-00-07-02-01.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст рішення уде виготовлено та підписано 30.12.2021 року.

Суддя В.П. Шулежко