Справа № 160/17239/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Агро» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункти 1-5, 7, 8, 9, 10 припису №210/3-11/20 від 05.08.2020р. Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що припис, який надається підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб`єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень. Заперечуючи виявлені порушення повідомив, що зазначені в п.п. 1-4 припису в частині виявлення не облікованих джерел викиду, протруювач зерна - не використовується на проммайданчику №2 та не здійснює викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. На момент перевірки тимчасово знаходився на території промайданчика з метою зберігання. Пересувний оприскувач для внесення на поля добрив та пестицидів. Проммайданчик №2 -тракторна бригада не є стаціонарним джерелом викиду та не може бути врахованим як стаціонарне джерело викиду. Крита стоянка автотранспорту. Проммайданчик №2 -тракторна бригада з заховано в Інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря Неорганізоване площинне джерело №8 -Автотранспортний бокс. Літній корпус утримання свиней. Проммайданчик №4 -свиноферма враховано в Інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря неорганізоване площинне джерело №45 Корпус літній для утримання свиней. Проммайданчик №4 -свиноферма, викиди від навозного транспортеру враховані в складі забруднюючих речовин неорганізоване площинне джерело - Корпус утримання свиней №1. Проммайданчик №2 АЗС, на якому встановлено 11 ємностей для зберігання пального, з яких: на 4 ємності враховані в Інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та отриманий на них дозвіл на викиди забруднюючих речовин. Решта 7 ємностей, які вказані в акті перевірки підприємством не використовуються та знаходяться на консервації. Щодо питання неврахування в Інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря місця зберігання та перевантаження агрохімікатів та пестицидів та місця зберігання тари з під них зазначено, що на підприємстві складські приміщення та місця зберігання та перевантаження агрохімікатів та пестицидів і місця зберігання тари з-під них відсутні. Агрохімікати та пестициди надходять на підприємство від постачальника до місця використання без зберігання в зворотній тарі , у разу творення тари передаються спеціалізованому підприємству. Пунктом 5 зобов`язано позивача надати інформацію до контролюючого органу, разом з тим така вимога носить загальний характер. Припис направлено лише 05.08.2020, що завідомо тягне за собою неможливість виконання вказаного припису. Пункти 8 11 припису носять загальні вказівки щодо дотримання законодавства та носять декларативний характер. Документи щодо забруднення середовища екскрементами тварин відсутні. Таким чином припис, у відповідній частині, складено відповідачем протиправно без урахування усіх обставин, відтак останній підлягає скасуванню у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
27.09.2021 року представником позивача долучено до матеріалів справи письмові пояснення та копії документів.
05.10.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про продовження судового засідання без участі позивача та його представника.
Чергове судове засідання призначене на 19.10.2021 р., сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Представником відповідача 18.10.2021 р. через канцелярію суду надано клопотання, за яким останній просив суд проводити судове засідання, що призначене на 19.10.2021 без участі уповноваженого представника Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), а також подані додаткові пояснення.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
До видів діяльності позивача віднесено 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний) 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів 01.45 Розведення овець і кіз 01.46 Розведення свиней 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві 01.63 Післяурожайна діяльність 01.64 Оброблення насіння для відтворення 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів 35.11 Виробництво електроенергії 35.12 Передача електроенергії 35.13 Розподілення електроенергії 35.14 Торгівля електроенергією 42.21 Будівництво трубопроводів 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.
Перевірка проводилась з метою встановлення стану виконання припису щодо усунення порушень екологічного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Агро» винесеного на підставі акту перевірки №659/3-8/18 складеного у період з 05.11.2018 по 16.11.2018.
За результатами проведеного заходу складено акт щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 29.07.2020 року №261/3-10/20(а.с.14-35 том 1).
Відповідно до ст.202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища складено припис від 05.08.2020 року № 210/3-11/20 (а.с.36-38 том 1).
Не погоджуючись з вказаним приписом у частині, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 116 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII).
Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону України №1264-XII).
Відповідно до статті 35 Закону України №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
За змістом пункту «а» частини першої статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема: про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону та раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.
Із наведеного вбачається, що контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Державну екологічну інспекцію України та її територіальні органи. З цією метою вони в межах своїх повноважень та у визначеному законодавством порядку проводять перевірки, з-поміж іншого, суб`єктів господарювання на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
На підставі п. 2 розділу 2 Положення, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Таким чином, Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи, зокрема, відповідач є повноважним органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877).
Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону №877 однією з підстав проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Згідно абз. 10 ч. 1 ст. 6 Закону №877 під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Частиною 3 ст. 6 Закону №877 передбачено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (ч. 1 ст. 7 Закону № 877).
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч.7 ст. 7 Закону №877).
Частиною 8 ст. 7 Закону №877 передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Приписом від 05.08.2020 визначено до виконання, з урахуванням предмету спірних правовідносин, наступне:
розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та обсягів викидів. Строк виконання до 05.10.2020.(п.1);
отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів та обсягів. Строк виконання до 05.10.2020(п. 2);
не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано в матеріалах інвентаризації викидів та діючих дозволах. Строк виконання до 05.08.2020(п.3);
статистичний звіт по ф. 2-ТІІ (повітря) складати в повному обсязі з урахуванням обсягів викидів від неврахованих у матеріалах інвентаризації та дозволах на викиди джерел утворення викидів. Строк виконання до 05.10.2020.(п.4);
надати до Держекоінспекції у Дніпропетровській області довідку про фактично відпрацьований час стаціонарними джерелами викидів (по кожному періоду та джерелу окремо): ДВ № 1 14.11.2018 по 28.01.2019 включно та з 29.01.2019 по 06.06.2019 включно; ДВ № 15, 17, 19, 34, 35, 36, 37, 40, 41, 42, 43, 47 - з 29.01.2019 по 06.06.2019 включно. Строк виконання до 20.08.2020.(п.5);
не допускати здійснення виробничої діяльності без проектної документації, погодженої згідно з вимогами чинного законодавства та висновку з оцінки впливу на довкілля. Строк виконання до 05.08.2020.(п.7);
забезпечити контроль за станом та впливом вигрібних ям, бетонованих ємностей та майданчику для зберігання відходів екскрементів тварин на ґрунти та підземні водоносні горизонти. Строк виконання до 05.09.2020.(п.8);
вжити заходи щодо попередження забруднення зливової поверхні виробничих майданчиків підприємства та майданчику для зберігання відходів екскрементів тварин. Строк виконання до 05.10.2020.(п.9);
забезпечити збирання, очищення та відведення зливових стоків з виробничих майданчиків підприємства у відповідності до вимог законодавства. Строк виконання до 05.10.2020.(п.10).
Щодо пункту 1-4 припису, судом встановлено наступне.
Відповідачем під час проведення перевірки виявлені не обліковані в матеріалах інвентаризації джерела утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря:
на території механізованого току (с. Чаплинка, вул. Широка, 50) знаходився стаціонарний протруювача зерна, який був зафіксований ще під час планової перевірки у 2018 році;
на території тракторної бригади (с. Чаплинка, вул. Широка, 47) знаходився пересувний обприскувач для внесення на поля агрохімікатів та пестицидів, який є неорганізованим джерелом утворення викиду. Також була зафіксована крита стоянка автотранспорту, на якій знаходився автотранспорт працівників підприємства;
за візуальним оглядом встановлено, що на території свиноферми (вул. Шевченко, 1-А, с. Чаплинка) в наявності 2 літніх корпуси утримання свиней, у матеріалах інвентаризації джерел утворення викидів врахований лише один. Також, за візуальним оглядом виявлено навозний транспортер, який виходить за межі будівлі корпусу утримання свиней та є окремим джерелом утворення викидів;
на території АЗС (вул. Шевченко, 21, с. Чаплинка) виявлені 7 резервуарів для зберігання пального, які не враховані під час перевірки. Під час перевірки документи щодо консервації та/або виводу ємностей з експлуатації не надавались, за візуальним оглядом, всі ємності знаходяться у задовільному стані.
Враховуючи вищевикладене, обсяги викидів від вищезазначених джерел утворення викидів не обліковано у матеріалах інвентаризації викидів та не враховано у діючих дозволах на викиди. У зв`язку з цим, на вищезазначені джерела утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Наданим представником позивача до матеріалів справи копіями дозволів не підтверджено, що їх отримання стосується саме адрес с. Чаплинка, вул. Широка, 47, 50, вул. Шевченко, 1-А, вул. Шевченко, 21.
Як вбачається з статистичної звітності № 9-сг «Звіт про використання добрив і пестицидів» за 2018, 2019 роки ТОВ «АЛЬФА-АГРО» у своїй діяльності використовує добрива та засоби захисту рослин.
Основні правила поводження з пестицидами та агрохімікатами регламентуються ДСП 8.8.1.2.001-98 від 03.08.98 р. Державні санітарні правила. Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві» (далі «Правила»).
Дані правила є частиною санітарного законодавства та обов`язкові для дотримання всіма підприємствами, установами і організаціями, приватними господарствами та особами, шо проводять будь-які дії з пестицидами.
Згідно п. 5 Зберігання «Правил» передбачено, що зберігання пестицидів допускається тільки в спеціально призначених для цього складах, які відповідають вимогам чинного законодавства, тільки після їх погодження установами санепідслужби та охорони природи і отримання паспорта.
Під час проведення перевірки, на території тракторної бригади виявлено пересувний обприскувач для внесення на поля добрив та пестицидів. Підприємством не забезпечено огляд місць зберігання та перевантаження агрохімікатів і пестицидів, місць зберігання відпрацьованоної тари з-під агрохімікатів та пестицидів, місць миття сільськогосподарської техніки та апаратури, які використовуються для застосування агрохімікатів і пестицидів, місць розведення та заливки агрохімікатів і пестицидів у спецтехніку, не надана інформація щодо відведення промивних стічних вод, що утворюються під час миття транспортних засобів, приміщень, прання спецодягу тощо. Проектна документація на влаштування складів для зберігання пестицидів та агрохімікатів розділом оцінки впливу на навколишнє природне середовище з відповідними погодженнями відсутня, що є порушенням вимог ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 3,17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Місця зберігання та перевантаження агрохімікатів і пестицидів, місця зберігання відпрацьованоної тари з-під агрохімікатів та пестицидів є неорганізованими джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
На джерела утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Статистична звітність за формою 2 ТП (повітря) складається, але без урахування неврахованих джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до Звіту про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин на ТОВ «АЛЬФА-АГРО», розрахунок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від проммайданчика №4 (свинотоварна ферма) проведено на 1000 голів свиней/рік, що не відповідає фактичній кількості згідно статистичної звітності №24 «Звіт про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпеченість їх кормами». Відповідно до наведених даних статистичної звітності в 2019 році лише кількість приплоду, одержаного від основних свиноматок становить 1142 голів. Крім того, згідно Звіту з інвентаризації та ідентифікації відходів виробничої і господарської діяльності ТОВ «АЛЬФА-АГРО» потужність свиноферми складає 1100 голів свиней на рік.
Слід зазначити, що Звіт про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин та Звіт з інвентаризації та ідентифікації відходів виробничої і господарської діяльності ТОВ «АЛЬФА-АГРО» не відповідають фактичному стану по кількості вирощування свиней на рік, що є порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. ст. 7,17 Закону України «Про відходи».
Доказів виконання пункту 1-4 припису до суду не надано, судом самостійно не встановлено.
Щодо пункту 5 припису, судом встановлено наступне.
Статтею 10 Закону №1264-XII визначені обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря.
Відповідно до ст. 22 Закону №1264-XII для забезпечення охорони атмосферного повітря впроваджуються організаційно-економічні заходи, що передбачають:
екологічний податок;
відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря;
надання підприємствам, установам, організаціям та громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності податкових, кредитних та інших пільг у разі впровадження ними маловідхідних, енерго- і ресурсозберігаючих технологій, застосування заходів щодо регулювання діяльності, що впливає на клімат, здійснення інших природоохоронних заходів з метою скорочення викидів забруднюючих речовин та зменшення рівнів впливу фізичних і біологічних факторів на атмосферне повітря;
участь держави у фінансуванні екологічних заходів і будівництві об`єктів екологічного призначення.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом (ст.96 Земельного кодексу України).
За змістом ст. 34 Закону №1264-XII шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.
Судом встановлено, що листами вих. №132 від 30.11.2020 (вх. № 2461/13-16-20 від 01.12.2020) та вих. №138 від 14.12.2020 (вх. №2616/13-16-20 від 21.12.2020) підприємством надано до відповідача інформацію щодо фактично відпрацьованого часу стаціонарними джерелами викидів в наднормативному режимі, яка була використана для проведення розрахунку розмірів і відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів і забруднюючих речовин в атмосферне повітря (викидів без дозволу) джерелами викиду ТОВ «АЛЬФА-АГРО».
Таким чином, вказаний пункт підприємством виконано, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.48 том 1).
Щодо пункту 7 припису, судом встановлено наступне.
У ході проведення заходу державного нагляду (контролю) відповідачем встановлено, що проектна документація на влаштування свинотоварної ферми з розділом оцінки впливу на навколишнє природне середовище з відповідними погодженнями відсутня, висновок з оцінки впливу на довкілля відсутній. Проектна документація на влаштування АЗС з розділом оцінки впливу на навколишнє природне середовище з відповідними погодженнями відсутня, висновок з оцінки впливу на довкілля відсутній.
Вищезазначене є порушенням вимог ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Згідно ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об`єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров`я людей.
Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов`язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.
Статтею 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає поводження з відходами:
операції у сфері поводження з небезпечними відходами (зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення);
операції у сфері поводження з побутовими та іншими відходами (оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення) обсягом 100 тонн на добу або більше.
Доказів виконання пункту 7 припису до суду не надано, судом самостійно не встановлено.
При цьому, посилання товариства стосовно того, що дата виконання позивачем припису, у частині п. 7, визначена як 05.08.2020, тоді як сам припис складено та направлено 05.08.2020, суд вважає безпідставними, оскільки п. 7 припису визначено у термін з дати видачі припису виробничу діяльність здійснювати на підставі проектної документації погодженої відповідно до вимог законодавства та за наявності висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до вимог законодавства та за наявності висновку з оцінки впливу на довкілля, у разі неможливості виконання таких вимог, не здійснювати діяльності без висновку оцінки впливу на довкілля до отримання його відповідного до вимог діючого законодавства.
Щодо пункту 8-10 припису, судом встановлено наступне.
Приписами ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані:
дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;
використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї.
Відповідно до ст. 105 Водного кодексу України підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод.
Згідно ст. 70 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони:
1) можуть бути використані у системах оборотного, повторного і послідовного водопостачання;
2) містять цінні відходи, що можуть бути вилучені;
3) містять промислову сировину, реагенти, напівпродукти та кінцеві продукти підприємств у кількості, що перевищує встановлені нормативи технологічних відходів;
4) містять речовини, щодо яких не встановлено гранично допустимі концентрації;
5) перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань;
6) за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи;
7) призводять до підвищення температури води водного об`єкта більш ніж на 3 градуси за Цельсієм порівняно з її природною температурою в літній період;
8) є кубовими залишками, шламами, що утворюються в результаті їх очищення і знезараження.
Скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), забороняється.
Землекористувачі зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля (ст.96 Земельного кодексу України).
Відповідно до ст. 164 Земельного кодексу України охорона земель включає:
а) обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування;
б) захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб;
в) захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів;
г) збереження природних водно-болотних угідь;
ґ) попередження погіршення естетичного стану та екологічної ролі антропогенних ландшафтів;
д) консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь.
Згідно зі статтею 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані:
дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України;
проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів,
забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям;
уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.
Відповідно п. 2.24. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011 року, Відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько- побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), повинно здійснюватись централізованою системою водовідведення.
У разі відсутності інженерних мереж міської (селищної, сільської) каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше ніж 500 м від найближчого колектора стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди, при цьому перевагу слід віддавати ґрунтовим методам біологічного очищення стічних вод.
При цьому слід звернути увагу, що методи ґрунтової очищення стічних вод це не скид забруднених зливових стоків по рельєфу місцевості. Методи ґрунтової очищення стічних вод засновані на здібності до самоочищення ґрунту; здійснюється така очищення на полях зрошення або на полях фільтрації.
Полями зрошення називаються спеціально підготовлені і сплановані земельні ділянки, призначені для очищення стічних вод, що облаштовуються згідно проектної документації та проведенням оцінки впливу на навколишнє середовище.
При цьому встановлюються вимоги, які пред`являються до території (земельної ділянки) що відводиться під поля зрошення або фільтрації, а також до якості і об`єму стічної води, яка може бути очищена на 1 га площі полів.
Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, забезпечення збирання, очищення та відведення зливових стоків з території підприємства відноситься безпосередньо до обов`язків позивача.
Доказів виконання пунктів 8-10 припису до суду не надано, судом самостійно не встановлено.
Разом з тим, доводи позивача про те, що в акті перевірки від 09.10.2018 відсутній підпис посадової особи відповідача, суд не бере до уваги, оскільки у даній справі досліджувався акт від 29.07.2020 року №261/3-10/20.
До того ж, акт перевірки є лише джерелом інформації та може мати певне доказове значення при вирішенні конкретного спору, але при цьому він не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не може бути скасований судом.
Також, аналізуючи доводи позивача щодо процедурних порушень, про наявність яких стверджує останній, суд зазначає, що саме по собі порушення процедури прийняття рішення (зокрема, припису) не породжує правових наслідків його дійсності чи недійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність рішення, а в певних випадках, коли ж йдеться про порушення суто формальні, то вони взагалі не впливають на його дійсність.
Таким чином, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.
Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18 та відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування суддів при розгляді даної справи.
Крім того, суд вважає посилання представника позивача на рішення Петриківського районного суду необґрунтованими, оскільки у спірних правовідносинах судом досліджувалась правомірність прийняття відповідачем припису у частині пунктів 1-5, 7, 8, 9, 10.
З огляду на все викладене суд вважає, що оскаржуваний припис підлягає скасуванню у частині п. 5, відтак заявлені товариством позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
При цьому відповідачем доведено належними доказами правомірність свого рішення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при подачі даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2102,0 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати пункт 5 припису №210/3-11/20 від 05.08.2020 р. Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко