Справа № 160/6446/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2021 року м.Дніпросправа № 160/6446/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 160/6446/21 (суддя Кучма К.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про сплату боргу (недоїмки) 15.02.2021 №Ф-1150-23 в розмірі 8 678,42 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що сума недоїмки виникла внаслідок несплати єдиного внеску за 2015 рік та заборгованості за останній квартал 2020 року. Факт відсутності заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2015 рік був доведений ним в судовому порядку при оскарженні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.11.2018 № Ф-1150-23/0316 та встановлений рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі №160/1034/19, яке набрало законної сили. Таким чином, спірна податкова вимога від 20.11.2018 р. № Ф-1150-23/0316 винесена не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством. Крім того, в додаткових поясненнях позивач вказав, що 20.01.2021 ним був сплачений і зарахований єдиний внесок в сумі 3 300 грн. Після чого в інформаційній системі відповідача за позивачем вже рахувалась заборгованість в сумі 5 378,42 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, була подана апеляційна скарга. У скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що станом на момент формування вимоги про сплату боргу №Ф-1150-23 від 15.02.2021 в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 ОСОБА_1 рахувалась заборгованість в сумі 8 678,42 грн. З огляду на викладене відповідно до Інструкції №449 було складено спірну вимогу від 15.02.2021 року №Ф-1150-23 про сплату боргу, відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. Просить відмовити у задоволенні скарги відповідача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2021 року №Ф-1150-23, в розмірі 8 678,42 грн..

Як встановлено з матеріалів справи, податковий борг складається із заборгованості по єдиному внеску за останній квартал 2020 року, в розмірі 3 300 грн. та заборгованості в розмірі 5 378,42 грн., яка виникла внаслідок несплати в повному обсязі єдиного внеску в сумі 5 385,44 грн. за 2015 рік.

Позивач, вважаючи вимогу протиправною та незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон № 2464-VI).

За змістом статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 1 частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За приписами частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (у редакції від 26.06.2018, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), (надалі - Інструкція № 449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, зокрема, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органів доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка є складовим елементом системи соціального захисту.

Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).

Платниками єдиного внеску є роботодавці та особи, які забезпечують себе працею самостійно (у т.ч. фізичні особи - підприємці).

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Як вже було зазначено вище, сума боргу (недоїмки), визначена в оскарженій вимозі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.02.2021 № Ф-1150-23, виникла у зв`язку з наявністю даних інформаційної системи органу доходів і зборів щодо несплати позивачем єдиного соціального внеску за 2015 рік в розмірі 5 385,44 грн. та заборгованість по єдиному внеску за останній квартал 2020 року в розмірі 3 300 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 160/1034/19, яке набрало законної сили, було встановлено виконання позивачем вимог закону щодо своєчасної сплати єдиного внеску за 2015 рік.

Так, зокрема, вищевказаним судовим рішення було досліджено надану позивачем квитанцію від 28.04.2016 № ПН128605, видану ПАТ «Банк «ЮНІСОН», якою зафіксовано внесення позивачем в касу банку 5 385,44 грн. для перерахування на рахунок Верхньодніпровської ОДПІ в якості сплати єдиного соціального внеску за 12 місяців 2015 року.

У судовому рішенні від 19.06.2019, суд дійшов висновку, що вимоги закону щодо своєчасної сплати єдиного внеску за 2015 рік були виконані позивачем в повному обсязі, а Головне управління ДПС у Дніпропетровській області протиправно повторно нарахувало позивачу суму заборгованості у розмірі 5 385,44 грн. та звернуло до стягнення у складі суми заборгованості за спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки).

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №160/5421/20 суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України видалити з інформаційної системи органу доходів і зборів дані про наявну у нього заборгованість в сумі 5 378,42 грн. підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення суми боргу зі сплати єдиного внеску за 2015 рік в розмірі 5 378, 42 грн.

Відповідно до п.6 розділу VІІ інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 20.04.2015 № 449, Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Тобто, після набрання законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі 160/1034/19, яким скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2018 №Ф-1150-23/0316 на суму 5 385,44 грн. за 2015 рік, така вимога вважається відкликаною.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із наведеного слідує, що нарахування Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області позивачу заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 5 385,44 грн. за 2015 рік є протиправним, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Щодо нарахування заборгованості по єдиному внеску за останній квартал 2020 року в розмірі 3 300 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.7 ст.9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку або не використовують єдиний рахунок, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Відповідно до п.2 ч.10 вищенаведеної статті, днем сплати єдиного внеску вважається у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей стану розрахунків з бюджетом по єдиному внеску з електронного кабінету платника податків ОСОБА_1 та квитанції №0.0..1 від 20.01.2021 року позивачем була здійснена оплата єдиного внеску за четвертий квартал 2020 року у розмірі 3 300 грн.

Відтак, спірна податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2020 № Ф-1150-23 є протиправною, оскільки фактично відбується стягнення з позивача єдиного внеску, який ним вже було сплачено, а тому підлягала скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 160/6446/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак