Справа № 440/1252/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1252/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача, подану в порядку статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

В провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05 лютого 2020 року №176 про відмову гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 30 січня 2020 року про переведення на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 29.03.2021.

15.06.2021 у даній справі видано виконавчий лист.

22.12.2021 представник позивача подав до суду заяву, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №64 від 01.03.2021 про відмову у переведенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 січня 2020 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/1252/20 та згідно довідки Полтавської митниці ДФС від 29.01.2020 №24/9/16-70-04 та Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням за пенсією) №14 від 29.01.2020, Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 29.01.2020 №10 та Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 29.01.2020 №9, видані Полтавською митницею ДФС;

- постановити в порядку ст.249 КАС України окрему ухвалу і направити її Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону у виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/1252/20;.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Підставою для звернення до суду із даною заявою стало те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області, на переконання представника позивача, неналежним чином виконано рішення суду, а саме при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.01.2020 про переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" прийнято рішення, яким відмовлено у такому переведенні у зв`язку з відсутністю правових підстав. Разом з тим, представник позивача наголошує, що відповідач при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 жодним чином не врахував висновків Полтавського окружного адміністративного суду, викладених у рішенні від 13.04.2020 у справі №440/1252/20.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Представник позивача стверджувала, що 10.12.2021 при отриманні у відділі примусового виконання рішень постанови про закінчення виконавчого провадження позивачеві стало відомо про наявність рішення №64 від 01.03.2021.

Суд, приймаючи рішення щодо строків звернення з даною заявою у цій справі, виходить з того, що вищеописане твердження позивача наявними у справі документами не спростоване.

Тому з метою виключення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе відраховувати строк звернення до суду з цією заявою від дати отримання позивачем постанови про закінчення виконавчого провадження, з якої слідує інформація про те, що рішенням №64 від 01.03.2021 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 .

За таких обставин десятиденний строк звернення до суду не є пропущеним.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (частина п`ята статті 383 КАС України).

Судом встановлено, що заява позивача відповідає вимогам статті 383 КАС України і правових підстав для її повернення немає.

З огляду на викладене і враховуючи положення частини п"ятої статті 383 КАС України, суд дійшов висновку, що подану позивачем заяву належить розглянути в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку поданій позивачем в порядку статті 383 КАС заяві, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок подання особою-позивачем, на користь якої ухвалено рішення суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частин першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №440/1252/20 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 30.01.2020 про переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" .

Також з долучених до заяви доказів судом встановлено, що за наслідками повторного розгляду поданої позивачем заяви відповідачем прийнято рішення від 01.03.2021 №64, яким відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Суд звертає увагу, що в межах адміністративної справи №440/1252/20 судом надавалась оцінка підставам відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", викладеним у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05 лютого 2020 року №176.

За наслідками розгляду адміністративної справи №440/1252/20, наведені у вищезазначеному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05 лютого 2020 року №176 підстави для відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" визнано протиправними, рішення скасовано та зобов`язано повторно розглянути подану позивачем заяву.

Як вже зазначалось вище, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/1252/20, відповідачем здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 30.01.2020.

Разом з тим, оцінка рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №64 від 01.03.2021 судом не надавалась.

Таким чином, повторний розгляд заяви позивача та прийняття рішення за наслідками повторного розгляду заяви не свідчить про неналежне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/1252/20.

Розглянувши заяву та надаючи оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх інтересів.

Вимоги, заявлені позивачем у заяві від 22.12.2021, не відповідають повноваженням суду при її вирішенні в порядку статті 383 КАС України, адже заявником фактично порушено новий судовий спір із вимогами позовного провадження та не враховано, що за наслідком відповідного судового контролю, судом постановляється окрема ухвала відповідно до вимог статті 249 КАС України, що само собою виключає можливість задоволення нових вимог.

Отже, враховуючи, що рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із рішенням від 01.03.2021 №64, яке не було предметом дослідження при розгляді справи і щодо якого судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Протилежний підхід призведе до переоцінки обставин у справі та змісту судового рішення, що є неприпустимим.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості захисту власних інтересів шляхом пред`явлення позовної заяви із визначеними способами захисту, які передбачені статтею 5 КАС України та кореспондують із повноваженнями суду, що регламентовані статтею 245 КАС України.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 383 КАС України суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України у справі у справі №440/1252/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков