Справа № 639/750/21
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/750/21
Провадження №2-а/639/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України і просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №143786 від 01.02.2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.02.2021 року начальником групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних, старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною (старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску), яка є посадовою особою Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №143786 за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. Так, позивач вказує, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.02.2021 року посадовими особами відповідача не було враховано обставини, на які посилався позивач, що вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Відповідно до постанови, 01.02.2021 о 16 годині 30 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянина України, який пояснив, що приблизно о 10 годині 00 хвилин 01.02.2021 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державний кордон України в н.п. Новоазовськ на напряму н.п. Новоазовськ (ТОТ) - Весело-вознесенка (РФ) здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив п. 3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Позивач зазначає, що описова частина постанови взагалі не містить даних, що вказують на вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, а лише зазначається, що «...було виявлено громадянина України, який пояснив, що приблизно о 10 годині 00 хвилин 01.02.2021 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державний кордон України в н.п. Новоазовськ на напряму н.п. Новоазовськ (ТОТ) - Весело-вознесенка (РФ)...». При наданні пояснень посадовій особі відповідача, позивач зазначав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, з огляду на положення ст. 18 КУпАП. Разом з тим, з початком розповсюдження на території України коронавірусної інфекції СОVID - 19, незаконні збройні формування блокують виїзд громадян України з тимчасово окупованих її територій, через відповідні пункти пропуску, що розташовані на лінії розмежування. Зазначені вище обставини є загальновідомими та в даному конкретному випадку такими, що змусили позивача, людину похилого віку, яка знаходилася на території тимчасово окупованого міста Донецьк, здійснити переміщення на контрольовану урядом України територію у м. Мілове, Луганської області, що знаходиться на значній відстані від місця перебування позивача. Як було зазначено вище, позивач є особою похилого віку та його єдиним джерелом доходів є пенсія, яку він має можливість отримувати виключно на території України, яка не є тимчасово окупованою та на якій забезпечується відповідна діяльність банківських установ по видачі грошових коштів, належних позивачу. Більш того, саме така поведінка позивача була викликана виключними сімейними обставинами - перебуванням доньки позивача - ОСОБА_2 на лікуванні у м. Київ, яка є інвалідом третьої групи. Усі зазначені вище обставини повідомлялися позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, проте з незрозумілих причин були повністю проігноровані, а інші надані позивачем пояснення були розцінені посадовими особами відповідача, як визнання ним своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, що не відповідає дійсності. Таким чином під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, посадові особи відповідача, порушуючи права позивача, встановили наявність в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі єдиного доказу - визнання позивачем своєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення, без врахування обставин справи та пояснень позивача, що призвело до протиправного притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено судове засідання.

23.02.2021 року на адресу суду від представника Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позов, в якому представник просить відмовити позивачу у позові в повному обсязі, зазначивши, що начальником групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних, старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було враховано обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире каяття винного, тому призначено мінімальне стягнення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Разом з тим, 29.03.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - Фадєєва О.П. надійшли письмові пояснення, в яких останній просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року клопотання відповідача представника відповідача Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено. У зв`язку із задоволенням вказаного клопотання судове засідання у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відкладено, а наступне судове засідання, призначене на 19.05.2021 року на 14 год. 00 хв. та подальші судові засідання вирішено проводити в режимі відеоконференції.

В судове засідання 14.12.2021 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача Фадєєв О.П. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у судове засідання в режимі відеоконференції неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання 14.12.2021 року суд не сповістив, що є підставою для розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 01.02.2021 року начальником групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних, старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною (старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску), яка є посадовою особою Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №143786 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с.17).

Як встановлено у постанові: 01.02.2021 року о 16 годині 30 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянина України, який пояснив, що приблизно о 10 годині 00 хвилин 01.02.2021 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державний кордон України в н.п. Новоазовськ на напряму н.п. Новоазовськ (ТОТ) - Весело-вознесенка (РФ) здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації чим порушив п. 3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому в постанові зазначено, що при винесенні постанови враховують обставини, передбачені ч.2 ст. 33 та статтями 34,35 КУпАП, зокрема: щире каяття винної особи, а також визнання вчиненого правопорушення. Копія постанови отримана ОСОБА_1 01.02.2021 року.

Частиною 1 статті 204-2 КУпАП визначено відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Відповідно до ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, зокрема, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженим постановою КМУ №815 від 17.07.2019 року, визначено, що контроль в`їзду/виїзду - комплекс заходів з перевірки осіб та транспортних засобів, що в`їжджають - виїжджають, а також товарів, що переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій відповідно до вимог цього Порядку, що здійснюється уповноваженими службовими особами військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. В`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону. Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори визначаються та затверджуються відповідно до пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 р. № 1368. Відповідна інформація розміщується на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Частиною 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про державний кордон» визначено - державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 перетнув державний кордон України через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Мілове».

З об`єктивної сторони передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП правопорушення полягає у порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Наведене свідчить, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, а не фізичний перетин лінії державного кордону України.

За таких обставин дії позивача не охоплюються диспозицією ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Отже як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення так і суду на час розгляду справи за адміністративним позовом відповідачем не надані докази наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, тому суд приходить до висновку про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях позивача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання постанови протиправною, позивач ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту його прав, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає, а належним та ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є саме скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Стягуючи судові витрати, суд виходить з положень ч.1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 122, 139, 185, 204-2, 222, 247, 251, 256, 258, 268 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №143786 від 01.02.2021 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України запис №851, документ № НОМЕР_1 , дата видачі:11.10.2019 року, орган, що видав:8034, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: 93129, Луганська обл., м. Лисичанськ, пр-т Перемоги, буд. 58.

Повне рішення складено 30.12.2021 року.

Суддя Н.В.Баркова