Справа № 420/11112/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11112/21
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

Дата і місце ухвалення 19.07.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року по справі №420/11112/21 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Матвієнко Андрія Анатолійовича, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення її недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших поважних підстав пропуску такого строку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позивачу відмовлено у задоволенні повторно поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, позов повернуто, відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції повертаючи адміністративний позов не врахував, що Уповноважена особа банку не повідомляла його про причини не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В свою чергу, останні стали відомі йому лише у травні 2021року, зі змісту листа АТ "ДЕЛЬТА БАНК".

У зв`язку з чим, апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем оскаржуються дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", що мали місце в 2015 році, однак з позовом до суду позивач звернувся лише червні 2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивач подав суду заяву, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування причин пропуску вказаного строку, зазначив, що до останнього сподівався на відшкодування відповідачем коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", однак про свою відсутність у переліку осіб, що мають право на таке відшкодування дізнався лише у травні 2021року.

За наслідками дослідження зазначених позивачем обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом, та, відповідно, про наявність передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для повернення позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження судового рішення з поважних причин.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про оскарження дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", що мали місце в 2015 році. При цьому, позовна заява подана позивачем до суду першої інстанції лише 30.06.2021 року, тобто майже через шість років, з дня вирішення відповідачем питання про включення або не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК".

З матеріалів справи вбачається, позивач не заперечує, що протягом 2015 року він неодноразово звертався до Уповноважених осіб банку з приводу відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак отримував відповіді про його відсутність в списках на виплату.

Колегія суддів зазначає, що вказані позивачем обставини у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, з огляду на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Будь-які докази наявності обставин, що об`єктивно не залежали від волі позивача у матеріалах справи відсутні, оскільки позивачем не надавались.

Невжиття позивачем протягом майже шести років заходів, спрямованих на своє включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, свідчать лише про те, що нереалізація свого права на звернення до суду зумовлена лише власною пасивною поведінкою позивача, а вказане не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності в даному випадку поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, наслідком чого, згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, є повернення позовної заяви позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.В. Єщенко