Справа № 160/6344/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 року Справа № 160/6344/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
21.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України до фізичної особи ОСОБА_1 , в якій позивач просить:
- стягнути суму податкового боргу в розмірі 255 433,15 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 22.04.2021 року (суддя Ільков В.В.) позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на підставі ч.4 ст.169 КАС України - повернуто позивачу.
Не погодившись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22.04.2021 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року скасовано, справу направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.
20.08.2021 року справа №160/6344/21 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та на підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року №987д, у зв`язку з перебуванням судді Ількова В.В. у тривалій відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи №160/6344/21. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 року, адміністративну справу №160/6344/21 перерозподілено судді Тулянцевій І.В.
На виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України суддя приймає до провадження справу №160/6344/21 зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Ухвалою суду від 08.09.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду оригіналу позовної заяви від 21.04.2021 року та документів, що зазначені у додатку до позовної заяви.
На виконання вимог зазначеної ухвали 16.09.2021 року на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви та дорученням до матеріалів справи оригіналу позовної заяви від 21.04.2021 року та документів, що зазначені у додатку до позовної заяви.
Ухвалою суду від 02.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6344/21. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). Цією ж ухвалою відповідачу надано право подати відзив на позов разом із доказами, які підтверджують обставини на яких ґрунтуються його заперечення протягом 15 днів з дати отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду з місця проживання відповідача повернувся конверт із відміткою пошти «за закінченням строку зберігання».
Відповідно до частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За правилами пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» тощо, з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в ухвалі від 01.04.2019 у справі №9901/811/18 (адміністративне провадження №П/9901/811/18).
За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, однак правом на подання відзиву на позов, заперечень, доказів чи пояснень по суті справи не скористався, згідно ст.162 КАС України.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та відповідно до вимог статті 15 Податкового кодексу України, є платником податків.
На момент розгляду справи судом в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 1 174 261,40 грн., у тому числі новостворений та не заявлений до суду податковий борг складає 255 433,15 грн., який виник в результаті несплати платником податків самостійно задекларованих сум грошових зобов`язань та донарахованих контролюючим органом, а саме:
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказані податкові повідомлення-рішення направлялися контролюючим органом на адресу відповідача, однак всі вони були повернуті поштовою службою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень матеріали справи не містять.
З урахуванням вимог ст. 56, 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Судом також встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг, що утворився внаслідок несплати податкових зобов`язань та обліковується після надіслання на адресу відповідача податкової вимоги форми «Ф» від 19.07.2013 року № 13-17, яка була вручена відповідачу.
Доказів оскарження вказаної податкової вимоги матеріали справи також не містять.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 ПК України).
Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п.286.5 ст.286 ПК України).
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (п.287.2 ст.287 ПК України).
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).
Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно п.п.58.2, 58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст.42 цього Кодексу.
Крім того, доказів оскарження/скасування податкового повідомлення-рішення матеріали справи не містять. Таким чином, на час вирішення даної справи визначене контролюючим органом податкове зобов`язання є правомірним та узгодженим.
Згідно статті 14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (абз.1 п.59.3 ст.59 ПК України).
Судом також встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг, що утворився внаслідок несплати податкових зобов`язань та обліковується після надіслання на адресу відповідача податкової вимоги форми «Ф» від 19.07.2013 року № 13-17, яка була вручена відповідачу.
Відповідно до п.59.5. ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.14.1.152. ст.14 ПК України, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Між тим, відповідачем доказів оскарження податкової «Ф» від 19.07.2013 року № 13-17 або сплати вказаної у ній суми податкового боргу суду не надано.
Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання, всупереч вимогам податкового законодавства своєчасно та в повному обсязі не сплачена, заборгованість перед позивачем на час розгляду справи відповідачем повністю та складає 1 174 261,40 грн., у тому числі новостворений та не заявлений до суду податковий борг складає 255 433,15 грн., суд, приходить до висновку, що вимоги контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу у сумі 255 433,15 грн., підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, та враховуючи, що дії контролюючого органу відповідають вимогам чинного законодавства України, а також приймаючи до уваги факт не надання відповідачем до суду доказів погашення заборгованості, чи будь-яких доказів, які б спростовували наведені доводи позивача щодо зазначеної суми податкового боргу, а також те, що наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України стягненню із відповідача не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73,77, 90, 139, 205, 243, 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Стягнути суму податкового боргу з платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 255 433,15 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч чотириста тридцять три гривні п`ятнадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева