Справа № 160/10952/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2021 року м. Дніпросправа № 160/10952/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року

у адміністративній справі № 160/10952/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення виплати йому заборгованості у розмірі 147086,21грн. та здійснення перерахунку пенсії без погашення заборгованості розмірі 147086,21грн., а також про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 147086,21грн. і у стягненні моральної шкоди у розмірі 2000000 грн., що була йому завдана через незаконні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по припиненню виплати заборгованості у розмірі 147086,21грн. та здійснення незаконного перерахунку пенсії без погашення заборгованості і без прийняття відповідного рішення.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем з підстав неправильного визначення судом предмету спору, неврахування фактичних обставин, які є суттєвими для правильного вирішення спору у цій справі, та порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти інше рішення про задоволення його вимог у повному обсязі та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі через систематичне невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішень судів.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що спірна у цій справі сума заборгованості у розмірі 147086,21грн., є залишком із загальної суми розрахунку заборгованості у розмірі 173144,65 грн., яка виникла внаслідок здійсненого відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8803/17, що набрало законної сили 27.03.2018 р., але з вини відповідача по справі до теперішнього часу не виконано. Вказує, що на виконання судового рішення, відповідач здійснивши розрахунок загальної суми заборгованості, виплачував її позивачу частинами: у травні 2020 року - 8911,44грн. та з 01.01.2019 р. по 31.05.2019 р. по 3429,40 грн. щомісяця, але з червня 2019 відповідач за власною ініціативою припинив виплату заборгованості, нарахованої на підставі рішення суду, і сума залишку невиплачених грошових коштів складала на той час - 147086,21грн., ця сума не виплачена до теперішнього часу. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що на його звернення до відповідача з цього приводу, останнім взагалі не надано будь-якої відповіді ні стосовно причини невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8803/17, ні стосовно підстав для припинення виплати нарахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8803/17 суми заборгованості по невиплаченим сумам пенсії , залишок якої до теперішнього часу становить - 147086,21грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач вказує на безпідставність доводів апелянта, вимоги якого просить залишити без задоволення, а законне та обґрунтоване рішення суду першої просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин спірних правовідносин і правильність їх оцінки та застосування до них норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість вимог апелянта в частині, яка стосується протиправності припинення пенсійним органом виплати ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 147086,21 грн., яка є залишковою із загальної суми, розрахованої відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8803/17, а також в частині, яка стосується продовження виплати відповідачем пенсії ОСОБА_1 без погашення перерахованої раніше суми заборгованості по пенсії у розмірі 147086,21 грн., і відповідно задоволенню підлягають вимоги позивача, якими він просить суд вжити заходи задля захисту його прав від протиправної невиплати заборгованості у розмірі 147086,21 грн.

До наведеного у попередньому абзаці висновку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла виходячи заявлених ОСОБА_2 у цій справі вимог та з урахуванням підстав для відмови судом першої інстанції в задоволені вимог ОСОБА_1 і детального аналізу виниклих між позивачем та пенсійним органом спірних правовідносин саме у цій справі.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі ОСОБА_1 перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані ОСОБА_2 дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області стосуються виплати не у повному розмірі заборгованості з пенсії, що вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2018р. у справі №804/8803/17, яке не виконано у повному обсязі, і тому відмовляючи у задоволені вимог позивача, суд першої інстанції виходив із:

- невірно обраного позивачем способу захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення виплати заборгованості у розмірі 147086,21грн. та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити заборгованість у розмірі 147086,21грн., оскільки у разі невиконання відповідачем (боржником) рішення суду, позивач, як стягувач, може отримати виконавчий лист на виконання такого судового рішення та звернутися до органів державної виконавчої служби з метою його примусового виконання. Зважаючи на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2018р. у справі №804/8803/17 набрало законної сили 27.03.2018 року, виданий на підставі цього рішення виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання згідно з ст.12 Закону №1404-VIII до 28.03.2021 року, а зобов`язання відповідача (боржника) виконати судове рішення, яке набрало законної сили у судовому порядку шляхом подання окремого позову з цього приводу та ухвалення відповідного судового рішення чинним законодавством не передбачено;

- а також з недоведеності позивачем фактуо здійснення відповідачем перерахунку його пенсії без прийняття відповідного рішення, оскільки проведений перерахунок пенсії позивача здійснений відповідачем шляхом прийняття відповідного рішення, оформленого протоколом перерахунку пенсії від 21.04.2020 р., що міститься в матеріалах пенсійної справи, а нормами чинного законодавства не встановлено заборони щодо проведення наступного перерахунку пенсії у разі наявності невиплаченої станом на час проведення такого перерахунку заборгованості з виплати вже призначеної (раніше перерахованої) пенсії особи.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що судом неправильно було визначено предмет спору і характер спірних правовідносин у цій справі, оскільки в дійсності ОСОБА_1 до суду оскаржується у цій справі:

протиправність припинення Головним управлінняи Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2019 р. виплати раніше розрахованої 03.04.2018 року загальним розміром 173522,64 грн. заборгованості по недоплаченим сумам пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

- та не відновлення виплати раніше вже розрахованої 03.04.2018 року заборгованості пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р. одночасно з продовженням виплати пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019р. та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019р. у справі №160/3951/19, внаслідок чого заборгованість у розмірі 147086,21грн. станом на червень 2019 року, до теперішнього часу залишається не погашеною.

Як встановлено за матеріалами справи, пенсійним органом неодноразово та протягом тривалого часу (починаючи з 01 січня 2016 року) допускалося порушення пенсійних прав позивача, за захистом яких останній неодноразово звертався до суду.

Зокрема, у зв`язку з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року №900 та ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», і постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та №947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» - рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі №804/8803/17 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було зобов`язано провести ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року №900 та ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», і постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та №947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268», та виплатити заборгованість пенсії.

Дійсно, пенсійним органом перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. було здійснено 03.04.2018 р. саме на виконання зазначеного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2018р. у справі №804/8803/17, тобто, на підставі виданої уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ України довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2016р. у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», і згідно розрахунку пенсійного органу, сума недоплаченої ОСОБА_1 пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р. становила - 173522,64 грн.

Виплата перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. здійснювалася пенсійним органом частинами: з 01.01.2019 р. по 31.05.2019 р. по 3429,40 грн. щомісячно, а у травні 2020 року було виплачено - 8911,44 грн. Як встановлено з матеріалів справи та не спростовується відповідачем по справі, від раніше нарахованої (03.04.2018) суми заборгованості у розмірі 173522,64 грн. (виниклої внаслідок перерахунку пенсії позивач за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.) невиплаченим позивачу залишок до теперішнього часу становить суму у розмірі 147086,21 грн.

За твердженням пенсійного органу, підставою для припинення виплати позивачу взагалі раніше призначеної пенсії за вислугу років та виплати розрахованої відповідачем 03.04.2018 р. заборгованості по недоплаченим сумам пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., стало повідомлення Головного управління листом Національної Академії внутрішніх справ №46/10-1714 від 08.04.2019р. про факт поновлення ОСОБА_1 на службі з 07.11.2015р. на виконання рішення Верховного суду від 05.12.2018 р. у справі №824/61/16-а.

Хоча пенсійним органом було припинено виплату позивачу раніше призначеної пенсії за вислугу років без врахування звільнення ОСОБА_1 зі служби у відставку наказом від 26.12.2018 р., тобто відразу (у той же день) після поновлення на службі на виконання рішення Верховного суду від 05.12.2018 р. у справі №824/61/16-а позивач у цій адміністративній справі не заявляє вимог про протиправність дій відповідача, пов`язаних з припиненням виплати йому з червня 2019 року призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років, оскільки це питання вже було вирішено по суті за його позовом у іншій справі №160/3951/19, по якій рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019р. та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019р. пенсійний орган був зобов`язаний поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з моменту її припинення. А відновлення виплати позивачу раніше призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років вже відбулося на виконання вказаних судових рішень у справі №160/3951/19.

Не оспорюється позивачем у цій адміністративній справі також правильність проведених на підставі відповідних рішень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахунків його пенсії за вислугу років: 03.07.2019 р.- на підставі рішення суду з 01.05.2019р.; 22.05.2020р. - на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» перерахунок з 01.12.2019р. згідно з розпорядженням відповідача; 16.07.2020р. - у зв`язку із уточненням початкового строку виплати пенсії з 01.06.2020р. на підставі розпорядження відповідача про перерахунок, що у сукупності свідчить про безпідставність посилання суду першої інстанції при вирішенні спору у цій справі на рішення відповідача у формі протоколу перерахунку пенсії від 21.04.2020 р., як на доказ відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та її перерахунку.

За результатом аналізу наведених вище обставин, на які суд спирався відмовляючи у задоволені вимог позивача по цій справі, судова колегія визнає, що вирішуючи ініційований ОСОБА_1 спір з приводу «протиправності припинення виплати раніше розрахованої 03.04.2018 року заборгованості по недоплаченим сумам пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., та не відновлення одночасно з продовженням виплати пенсії за вислугу років згідно судових рішень у справі №160/3951/19 виплати заборгованості у розмірі 147086,21грн. недоплаченої пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р.» - суд першої інстанції необгрунтовано вдався лише до обговорення обставин, які в дійсності не мають ніякого відношення до предмету спору у цій справі. Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що:

- виплата ОСОБА_1 розрахованої 03.04.2018 року заборгованості по недоплаченим сумам пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р. була припинена Головним управлінняи Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з червня 2019 року без винесення будь-якого рішення, у тому числі і у формі протоколу, що підтверджено представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції.

- виплата ОСОБА_1 заборгованості по недоплаченим сумам пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., що станом на червень 2019 року складала суму у розмірі 147086,21грн. не відновлена одночасно з продовженням виплати пенсії за вислугу років позивачу, і відповідно до теперішнього часу залишається не виплаченою, при тому, що прийняте пенсійним органом рішення по виплаті розрахованої 03.04.2018 заборгованості по недоплаченим сумам пенсії позивача за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., в тому числі і в частині невиплаченого залишку в сумі 147086,21грн. не скасовувалося і ніким не оспорюється.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів витребовувала у відповідача для долучення до матеріалів справи рішення пенсійного органу, яким у 2019 році було припинено виплату ОСОБА_1 заборгованості по недоплаченим сумам пенсій, що донараховувалася відповідачем за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р. Проте, такого рішення відповідачем суду не надано з підстав його відсутності. Матеріали пенсійної справи також не містить в собі будь-якої інформації, яка б свідчила про прийняте відповідачем відповідно до вимог Закону рішення про припинення виплати ОСОБА_1 розрахованої 03.04.2018 заборгованості по недоплаченим сумам пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., в тому числі і в частині невиплаченого залишку в сумі 147086,21грн.

Отже, оскільки на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8803/17, що набрало законної сили 27.03.2018 р., відповідачем було вирішено виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., і за здійсненим пенсійним органом 03.04.2018 розрахунком сума заборгованості становила загальний розмір 173144,65 грн., яка виплачувалася ОСОБА_1 частинами щомісячно по 3429,40 грн. у період з січня до червня 2019 року, а пенсійним органом не приймалося рішення про прининення виплати позивачу залишку заборгованості пенсії в суммі 147086,21грн. (недоплаченої із загально обчисленої 03.04.2018 р суми у розмірі 173144,65 грн.) - судова колегія визнає доведеними позивачем у цій справі вимоги в частині незаконності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення виплати заборгованості у розмірі 147086,21 грн.

Протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, допущених внаслідок припинення виплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 147086,21 грн., окрім вищезгаданого по тексту постанови апеляційної інстанції факту чинності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення про виплату недоплаченої ОСОБА_1 пенсій за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., що згідно здійсненого 03.04.2018 р. пенсійни органом розрахунку на підставі виданої Міністерством внутрішніх справ України довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2016р. у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», становила суму - 173522,64 грн., підтверджується також і законодавчо прописаними положеннями про право особи на пенсійне забеспечення, та чітко визначеними законодавцем підставами для припинення особі виплати раніше нарахованих сум пенсії і відмови у виплаті раніше розрахованої заборгованості по недоплаченим сумам пенсії, які до речі, не стосуються випадку позивача.

Так, відповідно до вимог ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх [...] у старості [...], а ст.92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються: […] 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […]

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 від 04 листопада 1950 року) визначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52). Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: ання власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30). Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31). Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Європейська соціальна хартія (переглянута), яка набрала чинності для України 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. Сторони визнають метою своєї політики, яку вони запроваджуватимуть усіма відповідними засобами як національного, так i міжнародного характеру, досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися такі права та принципи: Кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Статтею 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 47 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Отже, відповідно до статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; в разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, якщо інше не передбачене міжнародним договором України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання пенсії через відділення поштового зв`язку протягом 6 місяців підряд; інших випадках передбачених законом, наприклад закінчення терміну навчання дітей, що отримують пенсію у разі втрати годувальника; невизнання пенсіонера особою з інвалідністю; працевлаштування особи, яка одержує пенсію за вислугою років, на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років. Процитована норма в своєму переліку не містить підстав для припинення виплати особі раніше донарахованої пенсійним органом заборгованості по недоплаченим сумам пенсії, тим більш, без прийняття пенсійним органом відповідного рішення, з обгрунтуванням правових підстав відмови у подальшій виплаті залишкових сум заборгованості, що у спірному випадку з позивачем складає 147086,21грн

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія виходячи з підтвердження матеріалами справи та самим відповідачем того факту, що виплата ОСОБА_1 недоплаченої суми заборгованості по пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., що з огляду на здійснений пенсійним органом 03.04.2018 розрахунок загальної суми (173144,65 грн.) і виплаченої ОСОБА_1 частинами суми в період з січня до червня 2019 року, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у продовженні виплати ОСОБА_1 залишку заборгованості недоплаченої за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р. пенсії у розмірі 147086,21грн є протиправною, та потребує втручання суду на захист порушених прав позивача. Оскільки судом першої інстанції вказані обставини до уваги не взяті, судова колегія визнає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти у цій справі інше рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі

Керуючись ст.ст.242, 315, 317, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року скасувати та прийняти інше рішення у справі про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно припинення виплати ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії у розмірі 147086,21грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_1 та виплатити заборгованість по перерахованій пенсії у загальному розмірі 147086,21 грн.

Встановити судовий контроль за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 року в частині зобов`язаня Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_1 та виплатити заборгованість по перерахованій пенсії у загальному розмірі 147086,21 грн., і подати у строк до 15 червня 2021 року звіт про виконання судового рішення.

Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про передбачені ст.382 КАС України наслідки невиконання судового рішення та не подання звіту у встановлений судом строк стосовно виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/10952/20.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник