Справа № 640/16326/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним нарахування та виплату (за вирахуванням податків і зборів) Вищим антикорупційним судом у період з 03.05.2019 по 04.09.2019 включно ОСОБА_1 , як судді Вищого антикорупційного суду суддівської винагороди у неповному розмірі, а саме: у базовому розмірі посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, що становить 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2019, та без застосування регіонального коефіцієнту 1,25 для судді, який здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб і доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу у період з 03.05.2019 по 14.05.2019, та 30 відсотків посадового окладу у період з 15.05.2019 по 04.09.2019;

- зобов`язати Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплаити (за вирахуванням податків і зборів) за період з 03.05.2019 по 04.09.2019 включно ОСОБА_1 , як судді Вищого антикорупційного суду ненараховану і невиплачену частину суддівської винагороди, яка складається із сум, які визначаються із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 до базового розміру посадового окладу для судді, який здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб, та сум щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу у період з 03.05.2019 по 14.05.2019, та 30 відсотків посадового окладу у період з 15.05.2019 по 04.09.2019;

- визнати протиправним нарахування та виплату (за вирахуванням податків і зборів) Вищим антикорупційним судом з 18.04.2020 ОСОБА_1 , як судді Вищого антикорупційного суду, суддівської винагороди у неповному розмірі, а саме: у розмірі 10 мінімальних; заробітних плат, розмір якої встановлено на 01.01.2020;

- зобов`язати Вищий антикорупційний суд нарахувати та виплатити (за вирахуванням податків і зборів, а також раніше нарахованих сум у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлено на 01.01.2020) з 18.04.2020 та у подальшому ОСОБА_1 , як судді Вищого антикорупційного суду суддівську винагороду без застосування обмежень, встановлених статтею 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» № 553-ІХ, а саме: у сумі базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 для судді, який здійснює правосуддя у суді що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб та доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2021 позов задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду в розмірі 357 037, 69 грн. за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (01601, вул. Липська, 18/5, м. Київ, )»; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення, виклавши його резолютивну частину наступним чином: «Стягнути з Вищого антикорупційного суду на користь ОСОБА_1 недоотримавну суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 357 037,69 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Указом Президента України «Про призначення суддів Вищого антикорупційного суду» від 11.04.2019 № 128/2019 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Вищого антикорупційного суду.

Наказом виконуючого обов`язки голови Вищого антикорупційного суду від 03.05.2019 № 61/к ОСОБА_1 зараховано до штату Вищого антикорупційного суду на посаду судді й визнано таким, що приступив до виконання обов`язків судді 03.05.2019 з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 07.05.2019 № 6 був визначений день початку роботи ВАКС, а саме 05.09.2019.

Наказом голови Вищого антикорупційного суду «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років ОСОБА_1 » від 09.09.2019 № 280/к установлено ОСОБА_1 , судді Вищого антикорупційного суду, з 05.09.2019 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу як такому, стаж роботи на посаді судді якого становить більше 10 років.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції з 18.04.2020 відповідач нараховує та виплачує (за вирахуванням податків та зборів) ОСОБА_1 суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2020, що передбачено статтею 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 №553-ІХ.

Не погоджуючись з розрахунком розміру своєї суддівської винагороди, вбачаючи її суттєве зменшення внаслідок протиправного неврахування регіонального коефіцієнту, доплати за вислугу років та обмеження 10-ма мінімальними заробітними платами станом на 01.01.2020, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у період з 03.05.2019 по 04.09.2019 фактично позивач не здійснював правосуддя, відповідно, не мав ніякого професійного навантаження, а тому відсутні підстави для отримання суддівської винагороди із розрахунку діючого судді з доплатою за вислугу років та застосування регіонального коефіцієнту у розмірах, зазначених в Законі України від 02.06.2016 № 1402-VIII, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати з 18.04.2020 позивачу суддівської винагороди у неповному розмірі, а саме: у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлено на 01.01.2020 суд першої інстанції зазначив, що законом про Державний бюджет України не можуть бути скасовані або змінені права і гарантії матеріального забезпечення суддів, оскільки це суперечить положенням статті 130 Конституції України. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що здійснення нарахування та виплата суддівської винагороди позивачу з урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а не на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суперечить Основному Закону. В той же час, суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині є стягнення недоотриманої суддівської винагороди на користь позивача у розмірі 357 037, 69 грн. за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (01601, вул. Липська, 18/5, м. Київ, )».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що цілком погоджується з висновками суду першої інстанції в цілому, але його необхідно змінити та зазначити, що недоотриману суддівську винагороду на користь позивача у розмірі 357 037, 69 грн. необхідно стягнути з Вищого антикорупційного суду, оскільки саме він є розпорядником бюджетних коштів ВАКС.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX, з урахуванням внесених Законом України від 13.04.2020 № 553-ІХ змін (далі - Закон № 294-IX), «Про Вищий антикорупційний суд» від 07.06.2018 № 2447-VIII (далі - Закон № 2447-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У ст. 130 Основного Закону визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Указана норма кореспондує згаданим вище приписам ч. 2 ст. 130 Конституції України.

У ст. 14 Закону № 2447-VIII Вищий антикорупційний суд є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення його діяльності.

12.03.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.

18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29 наступного змісту:

«Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині 1 цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)».

Відповідно до частин першої-четвертої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, адміністративний суд при вирішенні спору повинен застосувати правовий акт, який має вищу юридичну силу, яким у спірних правовідносинах є Конституція України, а саме частина 2 статті 130 останньої.

Разом з тим, розмір суддівської винагороди, у тому числі будь-які його обмеження, відповідно до вказаної норми Конституції України, можуть визначатися виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Водночас, Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не є Законом про судоустрій, а тому застосування його положень при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди позивача з нормами Конституції України як нормами прямої дії не узгоджувалося.

Таким чином, набрання 18.04.2020 чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-IX, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29, не змінило правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому у відповідача були відсутні передбачені Конституцією України чи Законом України «Про судоустрій і статус суддів» підстави для обмеження розміру суддівської винагороди.

Отже, обмеження виплати позивачу, починаючи з 18.04.2020, суддівської винагороди розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-IX, було неправомірним, на чому також наголосив і Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 340/1916/20.

Однак, у розрізі наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, спеціальним Законом № 2447-VIII прямо передбачено, що ВАКС є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення його діяльності (ч. 1 ст. 14).

Отже, в даному випадку саме відповідач уособлює в спірних правовідносинах державний орган, на який покладено обов`язки щодо організаційного та фінансового забезпечення діяльності ВАКС в межах повноважень, установлених законом та забезпечення належних умов діяльності цього суду, у тому числі щодо виплати суддівської винагороди суддям, які в ньому працюють.

Тобто, у межах спірних правовідносин ВАКС є розпорядником бюджетних коштів, а відтак його діяльність у сфері бюджетних відносин регулюється, зокрема, Бюджетним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив помилку в зазначенні розпорядника бюджетних коштів ВАКС, з якого необхідно стягнути на користь позивача недоотриману суддівську винагороду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що для відновлення порушених прав позивача слід змінити оскаржуване рішення, виклавши абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Вищого антикорупційного суду на користь ОСОБА_1 недоотримавну суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 357 037, 69 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті».

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги позивача, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову, однак, останній не вірно застосував до спірних правовідносин норми права та не повно встановив обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його змінити в частині щодо зазначення розпорядника бюджетних коштів ВАКС, з якого необхідно стягнути на користь позивача недоотриману суддівську винагороду, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і частково порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2021 змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Вищого антикорупційного суду (код ЄДРПОУ - 42836259; 01601, м. Київ, пр-т. Перемоги, 41) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) недоотримавну суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 357 037,69 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.