Справа № 607/16516/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2021 Справа №607/16516/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Івашків О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонка Василя Валентина Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до поліцейського СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонка Василя Валентина Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди, відповідно до якого просить скасувати постанову поліцейського УПП в Тернопільській області серії БАВ від 01 вересня 2021 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм чинного законодавства та підлягає скасуванню. Так, згідно вказаної постанови порушення полягало у тому, що на керованим ним транспортному засобі погано освітлювався номерний знак. Однак, працівник поліції визначав таке погане освітлення номерного знаку виключно із суб`єктивних причин. Також зазначив, що позивач заявляв клопотання про надання йому можливості скористатись при розгляді справи правовою допомогою, однак відповідач зазначене клопотання проігнорував. Тому, вважає, що даного правопорушення він не вчиняв, ПДР України зазначених у спірній постанові не порушував, і докази протилежного відсутні. Вважає, що поліцейським безпідставно притягнуто її до відповідальності за ч.2 ст.122, ч.6 ст.121 КУпАП. Зазначає, що обставини відображені у спірній постанові не відповідають дійсності, є надуманими та не підтверджені жодними доказами. Таким чином, вважає, що оскільки доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, провадження у справі закрити. Також, просить визначити йому розмір заваданої моральної шкоди та втраченої вигоди, яку стягнути із поліцейського Жайворонка В.В.О., встановити повноваження поліцейського під час виконання ним службових повноважень при винесенні спірної постанови, ініціювати розслідування за фактом безпідставної зупинки, перевищення поліцейським повноважень.

Відповідач поліцейський СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонок В.-В.О. відзиву на позов не подавав.

У порядку ч.2 ст.49 КУпАП ухвалою від 15.11.2021 року у даній справі до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне Управління Національної поліції в Тернопільській області.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області надав суду відзив на позов, які суд вважає поясненнями, у яких зазначив, що 01.09.2021 року позивач, керував автомобілем марки «Merecedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 у якого була несправність зовнішніх світлових приладів, а також не було можливо чітко визначити номерний знак з відстані 20 метрів. Крім цього, водій після зупинки працівником поліції транспортного засобу, водій не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив вимоги пункту 2.9 (в), 9.9 (б) ПДР України. Відповідачем стосовно позивача було винесено спірну постанову серії БАВ №527597 від 01.09.2021 року за ч.6 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що позивач керував зазначеним транспортним засобом із технічною несправністю зовнішніх світлових приладів, у якого не можливо було чітко визначити номерний знак на відстані 20 метрів, а також після зупинки транспортного засобу працівником поліції, водій не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив зазначені вимоги ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач поліцейський СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонок В.-В.О. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, неодноразово повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області Старжинський Т. в судове засідання подав клопотання про розгляд справи у відсутності, вважає, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити за його безпідставністю.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №527597 від 01.09.2021 року, ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 21 год. 03 хв. в с.Постолівка, керував транспортним засобом марки «Merecedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 з технічною несправністю зовнішніх світлових приладів, що не дозволяло чітко визначити номерний знак з відстані 20 метрів, після зупинки працівником поліції транспортного засобу не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив вимоги пункту 2.9 (в), 9.9 (б) ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 122 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу за… порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до диспозиції ч.6 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до пункту 9.9 (б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У спірній постанові працівником поліції зазначено, що до неї додаються фото та відеозйомка, однак на момент розгляду справи відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на передмет спору на стороні відповідача суду їх надано не було.

Інших доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним спірної постанови та спростовували твердження позивача, відповідачем у справі не надано.

Статтею 62 Конституції України закріплено те, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, оцінивши та дослідивши докази надані суду, а також у їх сукупності, вважає, що вимога позивача у частині скасування постанови мерії БАВ №527597 від 01.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП підлягає до задоволення, а тому її слід скасувати, адміністративну справу провадженням стосовно позивача слід закрити.

Щодо інших вимог позивача про визначення розміру завданої йому моральної шкоди та втраченої вигоди, яку ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача суд зазначає наступне.

В силу вимог частин 1, 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивачем у поданій позовній заяві не зазначено у чому полягала завдана йому діями відповідача моральна шкода, а також втрачена вигода, яку він просить стягнути, не визначено та не обгрунтовано її розміру. Суд також зазначає, що позивачем не надано суду й доказів, які б на його думку підтверджували заподіяння йому моральної шкоди внаслідок дій відповідача, а також втраченої вигоди, не здійснено посилання на них у поданому ним позові.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею свої повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування, незалежно від вини цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача у частині визначення йому розміру моральної шкоди та втраченої вигоди, яку він просить стягнути із відповідача, не підлягають до задоволення.

Також, суд вважає, що оскільки при накладенні адміністративного стягнення поліцейський СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонок В.-В.О. діяв як службова особа зазначеного підрозділу ГУНП в Тернопільській області, відтак вважає, що слід стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 454 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №3 (місто Гусятин) Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Жайворонка Василя Валентина Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди та втраченої вигоди, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №527597 від 01.09.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП, провадженням закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У решті вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення у повному обсязі складено 31 грудня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан