Справа № 343/1768/21
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 343/1768/21
Номер провадження 2-а/350/23/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить скасувати постанову БАВ №552901 від 29 серпня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським СРПП ВП №1 рядовим поліції Мирославом Москальчуком, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в сумі 510 гривень, а провадження в даній адміністративній справі закрити.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 серпня 2021 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Долина Калуського РВП ) рядовим поліції Мирославом Москальчук відносно нього винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ № 552901, якою його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України. Як зазначено в постанові, водій керував ТЗ, який мав пошкодження лако-фарбового покриття, а також водій не користувався ремнем безпеки під час руху, чим порушив п. 2.3 В ПДР.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного, він дійсно кермував автомобілем ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 .

Ще у 2020 році ним було пошкоджено при кермуванні задня частина багажника автомобіля, але він тимчасово з метою запобіганню корозії затягнув дані пошкодження шпаклівкою, фарбувати автомобіль він не став оскільки даний ремонт є дороговартісним та враховуючи що автомобіль є стареньким він не бачить в цьому потреби. Тому, як одна із підстав зупинки транспортного засобу на яку зіслались в постанові працівники поліції кермування авто з пошкодженням лако-фарбового покриття є надуманою та не регламентовано жодним нормативним актом та порядком який би давав право інспекторам поліції зупиняти автомобіль з зазначеної вище підстави.

Щодо порушення ним п. 2.3 В ПДР - не користувався ремнем безпеки під час руху, то такий факт не відповідає дійсності оскільки ним було дотримано всіх правил дорожнього руху, а правопорушення яке йому поставлено в провину є надуманим та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Тому на місці зупинки він вимагав у працівників поліції надати йому всі докази, які підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та копії усіх матеріалів адміністративної справи яка розглядається. В чому йому було відмовлено. Отже під час розгляду адміністративної справи було порушено його право на захист.

У судове засідання не прибув.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про необхідність прибути до суду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст.245, 246 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до постанови серії БАВ № 552901 від 29 серпня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення порушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП України, оскільки водій не виконав вимогу п. 2.3 В ПДР, а саме водій не користувався ремнем безпеки під час руху (а.с.4).

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Однак, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може виходячи з наступного.

Положеннями п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Позивач в позовній заяві заперечував порушення ним п.2.3.в ПДР України та зазначав, що під час руху користувався ремнем безпеки.

Однак, такі доводи позивача суд відхиляє, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудного службового відеореєстратора інспектора, зафіксовано факт руху автомобіля, за кермом якого перебував позивач, який був не пристебнутий паском безпеки.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ч. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За нормою ч. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За встановленим правилом ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме, ненадання доказів вчинення правопорушення, неврахування його пояснення, суд зазначає, що останні повністю спростовуються відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудного службового відеореєстратора інспектора, яким в повному обсязі зафіксовано розгляд справи.

Так, наявним в матеріалах справи відеозаписом підтверджується дотримання інспектором процедури розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбаченої частиною першою статті 122 КупАП, зокрема, відповідачем було роз`яснено позивачу всі його права, в тому числі право надавати пояснення та право отримання правничої допомоги.

При цьому, протягом всього розгляду справи, позивач жодних пояснень/обгрунтувань щодо свої позиції не викладав, як і не заявляв клопотань ані про необхідність отримання допомоги адвоката, ані про допит свідків тощо, що спростовую викладені позивачем доводи.

До того ж, як вказано Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 487/2179/17, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки (підтвердження чого міститься на відеозаписі, наявному в матеріалах справи), а приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

В даному випадку такі вимоги дотримані відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи те, що позивачем оскаржено постанову з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, суд, не порушуючи засад диспозитивності, розглядаючи справу в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 288 КУпАП підстави для розподілу витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя