Справа № 380/19027/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Марець В.В.

представник позивача Савка Р.І.

представник відповідача Ключка О.І.

третя особа не прибув

розглянув у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «Кредобанк».

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправними та скасувати :

- постанову державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західною МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046694 про стягнення в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) виконавчого збору в розмірі 20 490,05 грн;

- постанову державного виконавця Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 22.04.2021 у виконавчому провадженні № 65230183 про стягнення в користь Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ(м. Львів) 20490,05 грн виконавчого збору, постанову державного виконавця Червоноградського відділу ДВС Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046955 про стягнення в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) мінімальних витрату розмірі 336,60 грн;

- постанову державного виконавця Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 22.04.2021 у виконавчому провадженні № 65230183 про стягнення в користь Червоноградського MB ДВС у Західного МРУ МЮ(м. Львів) 336. 60грн. мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанову державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021р. про арешт мого рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 67046694;

- постанову державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про арешт мого рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 67046955.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що фактичне виконання виконавчого документу, виданого судом, в рамках виконавчого провадження № 67046694 не відбулося і державним виконавцем не здійснювалися реальні примусові заходи для виконання рішення, з позивача не може стягуватись 20 490,05 грн виконавчого збору, оскільки виконавчий збір стягується у розмірі 10% від суми яка фактично стягнута, чого не було в даному випадку, а відтак вважає, що постанова державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046694 про стягнення з позивача в користь Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західною МРУ МЮ (м. Львів) виконавчого збору в розмірі 20 490, 05 грн є незаконна та підлягає скасуванню. Також вказує, що на думку позивача незаконними є постанова державного виконавця від 22.04.2021 у ВП № 65230183 про стягнення з мене виконавчого збору в розмірі 20 490, 05 грн, оскільки у даній ситуації є виконавчим документом на підставі якої і проводиться стягнення. Позивач вважає, що підлягає скасуванню і постанова державного виконавця Червоноградського відділу MB ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 22.04.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 65230183, згідно якою з позивача стягується на користь відділу ДВС 336,60 грн, а також постанова державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67046955 про стягнення з позивача в корись відділу ДВС 336, 60 грн мінімальних витрат виконавчого провадження.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що виконавчий лист Червоноградського міського суду був відкликаний з виконання самим стягувачем, то вважає, що неможливо стягувати з позивача мінімальні витрати виконавчого провадження, яке так і не було виконано. Також у виконавчому провадженні № 67046694 державним виконавцем 07.10.2021 винесено постанову про арешт всього рухомою і нерухомого майна у межах суми звернення стягнення 20 490,05 грн. Вказує, що постанову про арешт всього мого нерухомого та рухомого майна державний виконавець виніс і у виконавчому провадженні № 67046955 в межах суми стягнення 405, 6 грн. (336.60грн). У зв`язку з тим, що на думку позивача, незаконними є постанови державного виконавця від 07.10.2021 про відкриття виконавчих проваджень № 67046694 та № 67046955, то незаконними є і вказані вище постанови цього виконавця про арешт майна від 07.10.2021 у виконавчих провадженнях № 67046694 та № 67046955, оскільки були винесені саме у зв`язку з відкриттям цих виконавчих проваджень, вважає, що такі постанови підлягають скасуванню. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року про призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує повністю. Вказує, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону № 1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Отже зазначає, що саме тому у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця. Також зазначає, що вказані постанови про арешт майна та про арешт коштів боржника у виконавчих провадженнях АСВП № 65230183, 67046694, 67046955 винесені виключно з урахуванням чинних норм законодавства. Зазначає, що станом на 15.12.2021 відсутні дані щодо погашення боржником боргу по виконавчому провадженні АСВП №65230183. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, вважає прийняті постанови правомірними, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд повно, всебічно, об`єктивно оцінив подані докази та

встановив:

До Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла від АТ «Кредобанк» заява вих. №1093949 від 06.04.2021 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2802/09 від 22.04.2010 виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «Кредобанк» боргу в сумі 241801,08 грн.

22.04.2021 державним виконавцем відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано для виконання та для відома сторонам виконавчого провадження.

22.04.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 27, 42 ЗУ «Про виконавче провадження» винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

22.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника керуючись вимогами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

22.04.2021 державним виконавцем сформовано електронні запити в ПФУ, ДФС, МВС, щодо боржника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді ПФУ боржник не отримує пенсійні виплати та не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Згідно відповіді ДФС боржник не перебуває на обліку в органах ДФС, відсутні відомості про отримання доходу.

Згідно Інформаційної довідки з ДРРПНМ за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно.

01.07.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено ЕЦП.

26.08.2021 на адресу Відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №65230183.

21.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та скеровано сторонам для відома.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження винесені в окремі провадження, а саме АСВП №67046694 з виконання постанови державного виконавця про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 20490,05 грн та АСВП № 67046955 з виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 336,6 грн. Дані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження АСВП №67240416.

По зведеному ВП №67240416 державним виконавцем 07.10.2021 відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано для виконання та для відома сторонам виконавчого провадження.

07.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника керуючись вимогами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає дії відповідача протиправними та звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п. 1, 2, 4, 6 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконай рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно зі статтею 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до Закону № 1404-VІІІ та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства прийнято наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію № 512/5.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження 3 підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі 821/1109/17.

Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу III Інструкції № 512/5 відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Позивач вказує, що державний виконавець не вчинив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення та не мав підстав для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 22.04.2021 державним виконавцем відповідно до ст. 3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо виконання виконавчого листа № 2-2802/09 від 22.04.2010 виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «Кредобанк» боргу в сумі 205 113,34 грн.

Також суд встановив, що 22.04.2021 державним виконавцем сформовано електронні запити в ПФУ, ДФС, МВС, щодо боржника ОСОБА_2 та 22.04.2021 винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 22.04.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 27, 42 ЗУ «Про виконавче провадження» винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Надалі 01.07.2021 державним виконавцем, відповідно вимогам ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено ЕЦП.

Наведене спростовує доводи скаржника про те, що державний виконавець не проводив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення.

Крім того, аналіз положень статті 27 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені приписами статті 27 Закону № 1404-VIII, зокрема, відповідно до частини дев`ятої наведеної статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 480/3452/19.

У Постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №520/7192/20 викладена аналогічна правова позиція та вказано у п.58 про відсутність підстав для відступу від правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 480/3452/19.

Крім того Верховний Суд у вказаній Постанові від 09.12.2021 у п. 61-62 зазначив, що: «у касаційній скарзі позивач також вказує на неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

Доводи касаційної скарги у цій частині колегія суддів відхиляє, оскільки у наведеній справі розглядалося питання правомірності постанови державного виконавця від 03 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні після повернення стягувачу виконавчого документа майнового характеру з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII підстави, (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) та застосування у зв`язку із цим положень статті 27 Закону № 1404-VIII, у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року, - до набрання чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 475-VIII, яким внесено зміни, з-поміж іншого, у частину другу статті 27 Закону № 1404-VIII стосовно визначення суми, з якої стягується збір.

Після 28 серпня 2018 року під час виконання виконавчого документа майнового характеру розмір виконавчого збору розраховується не від суми, що фактично стягнута, а від суми, яка підлягає стягненню».

За встановлених у даній справі обставин та з урахуванням викладеного висновку Верховного Суду у Постанові від 09.12.2021, суд зазначає, що після 28 серпня 2018 року під час виконання виконавчого документа майнового характеру розмір виконавчого збору розраховується не від суми, що фактично стягнута, а від суми, яка підлягає стягненню, тому відсутні підстави для висновку, що у межах спірних правовідносин існували визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII передбачені заходи примусового виконання рішень.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина перша статті 48 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що оскільки добровільного виконання рішення до відкриття виконавчого провадження не відбулося, відповідачем у відповідності до вимог закону правомірно винесено оскаржувані постанови, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржувані постанови.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб встановлений Законом України Про виконавче провадження, порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-248, 256, 287, 294, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «Кредобанк» відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення у відповідності до вимог ст. 271 КАС України складений та проголошений 30.12.2021.

Суддя Коморний О.І.