Справа № 460/8053/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коваля Р. Й.,
суддів Гудима Л. Я.,
Довгополова О. М.,
з участю секретаря судового засідання Приступи Р. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи № 460/8053/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» (далі ТОВ «Ділайс ЛТД», Товариство) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби (далі також митний орган, Митниця, Поліська митниця) про коригування митної вартості товарів від 08.10.2020 № UA204000/2020/000179/2.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Ділайс ЛТД» задоволено.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в адміністративній справі № 460/8053/20 скасовано.

Позов ТОВ «Ділайс ЛТД» задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000179/2 від 08 жовтня 2020 року.

07 жовтня 2021 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ТОВ «Ділайс ЛТД» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи, в якій Товариство просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, витрати на переклади у розмірі 1175 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої цієї статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 витребувано із суду першої інстанції матеріали справи.

Після надходження матеріалів справи № 460/8053/20 сторін повідомлено про розгляд заяви ТОВ «Ділайс ЛТД» про ухвалення додаткового рішення у справі у відкритому судовому засіданні 22.12.2021.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили.

Від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «Ділайс ЛТД».

Відповідач заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами частин третьої, п`ятої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення розподілу витрат позивачем було заявлено у своїй апеляційній скарзі, а також подано заяву до суду 07 жовтня 2021 року.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Адвокатським об`єднанням «Сила права» був укладений договір про надання правової допомоги № 18-06/20 від 01.06.2020.

Витрати на правничу допомогу підтверджуються копією акта надання послуг № 53 від 21.10.2020 та платіжним дорученням № 762 від 21.10.2020 про оплату послуг згідно договору № 18-06/20 від 01.06.2020 на суму 5000 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем заперечення на заяву про розподіл судових витрат не подавалося.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи надані адвокатом позивачу послуги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем є цілком обґрунтованим, а також співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі Поліської митниці Держмитслужби у розмірі 5000 грн.

Одночасно, відповідно до вимог статей 139, 322 КАС України підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними документами, шляхом стягнення таких судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вимоги позивача про включення до судових витрат послуг перекладу в розмірі 1175 грн колегія суддів зазначає, що з наявної в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордера № 27/10 про оплату за послуги перекладу (а. с. 59) не можливо встановити, що оплата здійснена саме за переклад документів, які є доказами у цій справі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що понесення таких витрат не може бути включено до судових і не підлягає відшкодуванню за результатами судового розгляду справи, оскільки такі витрати були понесені ТОВ «Ділайс ЛТД» ще до початку ініціювання у вказаній справі судового процесу (до моменту подачі адміністративного позову) та є добровільними, а тому не можуть бути віднесені до судових витрат, оскільки здійснені поза межами судового провадження.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 311, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи № 460/8053/20 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 460/8053/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» (, вулиця Мала Морська, буд.108, офіс 605, місто Миколаїв, 54020) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (, вулиця Соборна, буд.104, місто Рівне, 33028) 5000 (п`ять тисяч) грн судових витрат на правничу допомогу та 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн сплаченого судового збору.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 30 грудня 2021 року.