Справа № 420/6059/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6059/20
28 грудня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши заяву позивача про застосування судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії.
За наслідком розгляду отриманої заяви судом зроблено висновок про залишення її без задоволення, так як судовий контроль за виконанням судового рішення можливо встановити лише при прийнятті такого рішення, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 75 ЗУ Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.04.2016 року по 27.04.2020 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.04.2016 року по 27.04.2020 року включно.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, наразі виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у даній справі, перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі, що також зазначається самим позивачем у своїй заяві про встановлення судового контролю.

При цьому, з аналізу вищевикладених приписів ЗУ Про виконавче провадження вбачається, що державний виконавець наділений повноваженнями, зокрема, накладати штрафні санкції на боржників у відкритих виконавчих провадженнях за безпідставне невиконання судових рішень.

В свою чергу, скориставшись примусовим порядком виконання судового рішення, позивач, як стягувач у відповідному виконавчому провадження, може реалізовувати надані йому ЗУ Про виконавче провадження права, зокрема, на оскарження бездіяльності державного виконавця з підстав зазначених у заяві про встановлення судового контролю.

Таким чином, судом не встановлено інших обставин, які вказують на безумовну необхідність та доцільність встановлювати судовий контроль у даній справі.

Відтак, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст. 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/6059/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина