Справа № 280/6198/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6198/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року (головуючий суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) через свого представника адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Відповідача), в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні перерахунку пенсії із застосуванням двоскладової формули згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без письмової згоди ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком в розмірі фактичних збитків, згідно Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням п.2 ст.56 вказаного Закону із збільшенням її розміру на 1% заробітку, за кожен рік з врахуванням проведених виплат та в подальшому проводити перерахунки;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, зокрема про те, що Відповідачем з 01.03.2021 року здійснено розрахунок пенсії Позивача з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: при обчисленні пенсії доплата за понаднормативний стаж розрахована із заробітком станом на 01.11.2018 року у розмірі 12805,51 грн., у той час як, на думку Позивача, розрахунок має здійснюватись із заробітку у розмірі 18459,88 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі №280/6198/21 адміністративний позов представника ОСОБА_1 адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням двоскладової формули згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.11.2018 року пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, згідно з вимогами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній станом на час призначення позивачу пенсії (до внесення змін Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII) без застосування двоскладової формули, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) (а.с. 114-118).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що Відповідач розрахував пенсію Позивача згідно п. 2 ст. 56 Закону №796 на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як це визначено законодавством.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву Позивач зазначив доводи аналогічні доводам позовної заяви.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 26.01.2005, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 15.02.2016 року отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія із зниженням загальновстановленого пенсійного віку, що передбачено ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

18.10.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою перерахувати йому пенсію з моменту призначення, відповідно до п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796), за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж.

Листом №396/З-9 від 31.10.2018 Правобережне об`єднане УПФУ м. Запоріжжя відмовило в задоволенні зазначеної заяви з посиланням на те, що відповідно до чинного законодавства України виплата пенсії позивачу проводиться відповідно до норм Закону №1058 та розрахована відповідно до статей 27, 28 вказаного Закону. Крім того, зазначив, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4…. у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, позивачу вказано на відсутність довідки про заробітну плату за період роботи на території радіоактивного забруднення.

Позивач не погодившись з зазначеною відмовою Пенсійного фонду, звернувся з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року у справі № 280/5004/18, яке набрало законної сили 01.03.2019, зокрема, зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01 листопада 2018 року.

18.03.2019 року Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надало позивачу відповідь № 34446/02 про виконання судового рішення, в якій повідомило про проведення перерахунку пенсії з 01.11.2018 року розмір пенсійної виплати склав 6851,07 грн., а саме: 4631,37 грн. - розмір пенсії за віком (12805,51*0,36167 - коефіцієнт страхового стажу); 2048,88 грн. - доплата за понаднормативний стаж 16 років (12805,51*16%); 170,82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧАЕС 2 категорії.

З 01.03.2019 року розмір пенсійної виплати позивача із заробітку 14982,45 грн. складає 7986,71 грн., а саме: 5418,70 грн. - розмір пенсії за віком (14982,45*0,36167 - коефіцієнт страхового сажу); 2397,19 грн. - доплата за понаднормативний стаж 16 років (14982,45* 16%); 170,82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧАЕС 2 категорії.

Згідно відповіді наданої відповідачем 22.01.2020 року № 5/3-1 Дніпровський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) щодо питання, порушеного позивачем при зверненні від 02.01.2020 року щодо перерахунку пенсії згідно п. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу з 01.01.2020 року проведено перерахунок пенсії по стажу, розмір при стажі 38 років 2 місяці 25 днів та заробітку 14982,45 грн. який розраховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн. *1,17*3,40174 - коефіцієнт заробітку) склав 8586,01 грн., а саме: 5718,35 грн. - розмір пенсії за віком (14982,45 * 0,38167- коефіцієнт страхового стажу; 2696,84 грн., - доплата за понаднормативний стаж 18 років (14982,45*18%); 170,82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧАЕС 2 категорії.

02.04.2021 року відповідач надав відповідь на звернення позивача від 16.03.2021 року та повідомив позивача про проведення перерахунку пенсії з 01.03.2021 року в ході проведення якого відділом перерахунку пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переглянута пенсійна справа та на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року у справі № 280/5004/18, в якому відсутні зобов`язання в подальшому проводити перерахунки доплати за понаднормативний стаж у разі збільшення заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 .

При обчисленні пенсії доплата за понаднормативний стаж розраховується із заробітку станом на 01.11.2018 року у розмірі 12805,51 грн.

З 01.03.2021 року розмір пенсії позивача при стажі 38 років 2 місяці 25 днів та заробітку 18459,88 грн. (5426,60 грн.*3,40174 - коефіцієнт заробітку) складає 9521,39 грн., а саме: 7045,58 грн. - розмір пенсії за віком (18459,88 грн.*0,38167 - коефіцієнт страхового стажу); 2304,99 грн. - доплата за понаднормативний стаж 18 років (12805,51 грн* 18%); 170,82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧАЕС 2 категорії.

Позивач звернувся до Пенсійного фонду України із скаргою на неправомірні дії відповідача в якій звернув увагу на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду винесеним 27.12.2018 року у справі № 280/5004/18 зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону з 01.11.2018 року.

18.06.2021 року Департамент пенсійного забезпечення ПФУ надав відповідь на скаргу позивача в якій повідомив, що позивач отримує пенсію за віком, призначену із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону, розмір якої обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності Закону № 1058.

Зазначено, що Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.11.2018 з урахуванням понаднормативного стажу роботи відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії заявника. Розмір пенсії обчислено відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058, як передбачено статтею 56 Закону № 796.

Позивач також зазначає, що відповідач без його бажання та відповідної заяви здійснив протиправний перерахунок, про що склав відповідне рішення №10 від 11.06.2021 року в якому застосував двоскладову формулу та встановив обмеження у частині розміру пенсії.

Так, згідно рішення №10 від 11.06.2021 позивач з 01.03.2021 отримує пенсійну виплату у розмірі 3259,00 грн.

Правомірність дій Відповідача у проведенні перерахунку пенсії Позивача з 01.03.2021 є предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, які оскаржуються Відповідачем.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час проведення перерахунку пенсії позивача безпідставно застосував так звану «двоскладову формулу» для обчислення пенсії, яка до позивача жодного відношення не має, оскільки пенсія йому не призначалась, а перераховувалась. Відповідач неправомірно звузив право позивача на соціальний захист, встановлений законом, реалізація якого попередньо вже була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Частиною 2статті 56 Закону №796-XII в редакції до 11.10.2017 встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону №796-XII (в редакції з 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини 2статті 27 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною 2 статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Нормами частини 2 статті 56 Закону №796-XII, яка діяла до 11.10.2017 так і в редакції після 11.10.2017, визначене право громадян на пенсію в повному розмірі, які віднесені до категорій 1,2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку. При цьому, редакція зазначеної норми до 11.10.2017 передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії на умовах частини 2статті 27 Закону №1058-IV.

Суд першої інстанції правильного вказав про те, що пенсія позивачу була призначена до внесення змін до закону, які передбачили цю умову (тобто до 11.10.2017 року), відтак попередня редакція цієї статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без обов`язкової умови призначення пенсії на підставі ч. 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 року відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності цими змінами.

Відтак, зазначені зміни стосуються лише тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення таких змін до закону.

Оскільки пенсія позивачу не призначалась вперше, а підлягала перерахунку, тому на неї не поширюється вказана умова.

Більш того, до аналогічних висновків дійшов Запорізький окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 27.12.2018 у справі №280/5004/18, яке набрало законної сили 01.03.2019, за участі тих самих сторін.

Вказаним рішенням Запорізького окружного адміністративного суду за позивачем підтверджене право на перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону, яка діяла до 11.10.2017 року.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач під час проведення перерахунку пенсії позивача безпідставно застосував так звану «двоскладову формулу» для обчислення пенсії, оскільки пенсія останньому не призначалась, а перераховувалась.

Щодо доводів Відповідача про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для розподілу судових витрат шляхом стягнення з останнього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Частина п`ята статті 134 КАС України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16, від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

При цьому, суд зазначає, що недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. (ч. 9 ст. 139 КАС України).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, судом апеляційної скарги встановлено, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, між позивачем та АО «Юрлюкссервіс» укладено договір №34/18 про надання правової допомоги від 01.01.2018 (а.с. 28).

Відповідно до акту завершення етапу робіт за договором про надання правової допомоги від 14.07.2021 (а.с. 24, зв. бік) позивач отримав правову допомогу, а саме:

1) Аналіз документів та складання адміністративного позову - 4 год.- 3000,00 грн.;

2) Відповідь на відзив - 1500,00 грн.

Згідно розрахунку суми судових витрат від 14.07.2021 у справі позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 14.07.2021 (а.с. 25).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали даної справи не містять відповіді на відзив, про яку заначено в акті завершення етапу робіт за договором про надання правової допомоги від 14.07.2021, що свідчить про безпідставність заявленої Позивачем до відшкодування суми у розмірі 1500 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. за аналіз документів та складення адміністративного позову у даній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, однак рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято з порушенням норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, що свідчить про наявність підстав для зміни абзацу 5 резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі №280/6198/21 шляхом викладення його в новій редакції.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі №280/6198/21 змінити, виклавши абзац 5 резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

В решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі №280/6198/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов