Справа № 440/8673/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/8673/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/8673/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2021 адвокат Волинська Вікторія Ігорівна, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі - відповідач, УДМС в Полтавській області), в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 02.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянства України позивача, зобов`язавши відповідача прийняти рішення про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області та видати на підставі такого рішення довідку про його реєстрацію громадянином України, а також визнати неправомірними дії, які полягають у відмові встановити належність до громадянства України позивача та стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, представник стверджує, що відповідач тривалий час порушує права позивача внаслідок прийняття неправомірних рішень без урахування вже зроблених висновків суду, чим перешкоджає позивачеві в реалізації гарантованих Конституцією прав на працевлаштування, медичне обслуговування, укладення шлюбу, можливість породжувати та брати участь у публічному та соціальному житті як громадянин України, яким він є з 24.08.1991 в силу ч. 2 ст. 3 Закону України "Про громадянство".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

27.08.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач обстоює позицію правомірності спірного рішення від 02.06.2021, прийнятого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №440/758/20, з огляду на обставини ненадання заявником до територіального органу ДМС документального підтвердження фактів, з якими Закон України "Про громадянство України" пов`язує встановлення належності до громадянства України. Зауважував, що позивачу неодноразового наголошувалося на можливості звернутися до УДМС із заявою про визнання особою без громадянства відповідно до постанови КМУ від 24.03.2021 №317 "Деякі питання визнання особою без громадянства" та в подальшому отримати громадянство України відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянства України" за територіальним походженням. Вимога щодо відшкодування моральної шкоди не підтверджена жодним доказом (а.с. 47-51).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що незгода відповідача з рішенням суду у справі №440/758/20, яке набрало законної сили, не може бути підставою для припинення рішення про відмову у задоволенні клопотання позивача про встановлення належності особи до громадянства України. Позивач не може бути особою без громадянства, оскільки в силу закону, а саме п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" він є громадянином України (факт його проживання на території України за станом на 24.08.1991 був встановлений судом) (а.с. 140-141).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

10.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до начальника УДМС в Полтавській області через Крюківський районний відділ у місті Кременчуці із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" (а.с. 107), до якої додав наступні документи:

- копію повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області (а.с. 109);

- довідку Олександрійського РС УДМС України в Кіровоградській області №13/1079 від 15.08.2017, видану ОСОБА_1 про те, що він справді звертався до Олександрійського РС УДМС в Кіровоградській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 113);

- рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2019 у справі №537/2760/19, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Суд встановив факт, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Брянка Луганської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , постійно проживав на території України в неповнолітньому віці, станом на 24.08.1991 (а.с. 118-121).

Листом Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області від 21.09.2019 №5317-1423/5317.6-19 ОСОБА_1 повернуто матеріали та одночасно роз`яснено про необхідність усунення недоліків протягом двох місяців з моменту повернення матеріалів заявнику, а також попереджено, що у разі не усунення недоліків у визначений термін буде припинено провадження за заявою. Зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що у наданому позивачем свідоцтві про народження мати позивача зазначена як ОСОБА_2 , за обліками ДРАЦС мати значиться як ОСОБА_2 та подальшою перевіркою встановлено, що вищевказана громадянка документована паспортом громадянина України як ОСОБА_2 . Вказані розбіжності унеможливлюють подальший розгляд клопотання (а.с. 135).

Пакет документів позивач отримав 09.11.2019, про що міститься розписка на примірнику листа від 21.09.2019 №5317-1423/5317.6-19.

Оскільки одним з мотивів заявленого позову є твердження позивача щодо неврахування відповідачем висновків сформульованих у справі №440/758/20, то при розгляді даної справи суд враховує обставини встановлені судом у справі №440/758/20, що знайшло своє відображення у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020, яке залишене без змін постановою другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021.

Так суд у справі №440/758/20 встановив, що 27.12.2019 до Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області надійшов лист ОСОБА_1 від 20.12.2019 про надання копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1 , до якого додано копію повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Хмельницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області 13.12.2019, у якому зазначено прізвище, ім`я, по батькові матері ОСОБА_2 .

14.01.2020 до Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області надійшов лист ОСОБА_1 від 09.01.2020 про надання копії повторного свідоцтва про народження, у якому по батькові матері зазначено « ОСОБА_3 ».

10.01.2020 начальником Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області О.Є. Твердоступ було затверджено рішення "Про припинення провадження за заявою Про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 " (а.с. 136), в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 не усунув недоліки та не подав документи повторно.

Позивач не погодився з цим рішенням від 10.01.2020 та бездіяльністю Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області щодо розгляду питання встановлення належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з чим звернувся до суду за правовим захистом.

Згаданим вище рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі №440/758/20, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області про припинення провадження за заявою Про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , затверджене начальником Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС в Полтавській області О.Є. Твердоступ 10.01.2020. Зобов`язано УДМС в Полтавській області розглянути питання про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 24-33).

Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача із заявами про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №440/758/20.

Врешті-решт на виконання рішення суду у справі №440/758/20 відповідач за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.09.2019 про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України", керуючись п. 90 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 відмовив у її задоволенні власним рішенням від 02.06.2021 (а.с. 103-104).

Не погодившись із правомірністю такого рішення ОСОБА_1 знову звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступних міркувань.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (надалі - Закон №2235-III).

За визначенням ст. 1 Закону №2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Належність до громадянства України визначено статтею 3 Закону №2235-III.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2235-III громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону №2235-III особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 24 Закону №2235-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 №215 в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 N588/2006 (надалі - Порядок №215).

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку №215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно з приписами п. 2 розділу І Порядку №215 заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема, про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.

Розділом ІІ Порядку №215 визначено перелік документів, що подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України.

Пунктом 8 розділу ІІ Порядку №215 передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Порядку №215 для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Таким чином для встановлення відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) подає: заяву про встановлення належності до громадянства України, копію свідоцтва про народження, а також один із документів, перелік яких наведено у п.п. «в» п. 10 розділу ІІ Порядку №215, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991.

У відзиві на позов відповідач зазначав, що за наслідками опрацювання матеріалів клопотання ОСОБА_1 розглянутого на виконання рішення суду у справі №440/758/20, УДМС було встановлено, що заявником в порушення вимог абзацу 2 пункту 10 Порядку не було надано копії документа про постійне проживання/проживання в неповнолітньому віці разом з батьками (одним із них) або з іншим законним представником особи на території України за станом на 24.08.1991/13.11.1991 чи рішення суду про встановлення відповідного факту, що має юридичне значення.

Перевіряючи на предмет відповідності фактичним обставинам доводи відповідача, суд з`ясував, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2019 у справі №537/2760/19, що набрало законної сили 19.08.2019, встановлено юридичний факт - ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Брянка Луганської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , постійно проживав на території України в неповнолітньому віці, станом на 24.08.1991.

Наведене у рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №537/2760/19 формулювання, на переконання суду, є таким, що відповідає нормі п. 10 розділу ІІ Порядку №215 як умови для встановлення належності до громадянства України, у зв`язку з чим твердження відповідача про необхідність надання додаткових документів не відповідає вимогам законності.

Суд зауважує, що 10.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до начальника УДМС в Полтавській області через Крюківський районний відділ у місті Кременчуці із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», додавши до заяви:

- копію повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області, у якому вказано місце народження ОСОБА_1 місто Брянка, Луганської області, Україна;

- довідку Олександрійського РС УДМС України в Кіровоградській області №13/1079 від 15.08.2017, видану ОСОБА_1 про те, що він справді звертався до Олександрійського РС УДМС України в Кіровоградській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави;

- рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2019 у справі №537/2760/19, яке набрало законної сили 19.08.2019, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Брянка Луганської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , постійно проживав на території України в неповнолітньому віці, станом на 24.08.1991.

За висновком суду у справі №440/758/20 ОСОБА_1 10.09.2019 подано повний пакет документів, надання якого передбачено пунктом 10 розділу ІІ Порядку №215 для встановлення відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особою, яка за станом на 24.08.1991 не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них).

Таким чином рішенням суду у справі №440/758/20, що набрало законної сили 25.02.2021, суд встановив факт надання повного пакету документів, передбаченого чинним законодавством для встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 .

Обставини, встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №440/758/20, в силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають повторному доказуванню у цій справі.

Відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 10.09.2019 заяви про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України", відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача на встановлення належності до громадянства України за фактом визнання його проживання на території України станом на 24.08.1991 за рішенням суду.

З урахуванням викладеного суд вважає достатнім способом захисту порушеного права визнання протиправним лише рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 02.06.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та скасування його у зв`язку з цим.

У зв`язку з цим практичної необхідності визнавати протиправними ще й дії відповідача немає.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати УДМС в Полтавській області прийняти рішення про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області та видати на підставі такого рішення довідку про його реєстрацію громадянином України.

З приводу вимог позивача про стягнення з УДМС в Полтавській області 20000,00 грн компенсації за завдану моральну шкоду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі, може відшкодовуватись у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції чи випливає з її положень та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Всупереч наведеному будь-яких допустимих та належних доказів того, що рішення відповідача від 02.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 якимось чином вплинуло на стан здоров`я, спричинило погіршення його стану, зумовило фізичні, душевні, психічні страждання останнього тощо, позивачем не надано. Самого лише посилання на його протиправність недостатньо для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відтак вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає.

За викладених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 1816,00 грн підтверджується квитанціями АТ "ОТП Банк" від 27.07.2021 та АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 11-12).

Зважаючи на обставини часткового задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь пропорційну частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , затверджене першим заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області 02.06.2021.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039, ) прийняти рішення про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, та видати на підставі такого рішення довідку про його реєстрацію громадянином України.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун