Справа № 420/13588/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові, викладеній у листі від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21, здійснити нарахування та виплату на користь позивача компенсації втрати частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 45394,72 гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів, у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у загальній сумі 45394,72 гривень (сорок п`ять тисяч триста дев`яносто чотири гривні 72 копійки).

Ухвалою суду від 16.08.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин:

- 15 серпня 2012 року Головним управлінням Пенсійного фонду України Одеській області позивачу була призначена пенсія за вислугу років, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, у розмірі 59 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.09.2012;

- рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19 визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Одеській області щодо проведення виплати позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01 січня 2017 року, з урахуванням здійснених виплат;

- на виконання рішення суду Головним управлінням ПФУ в Одеській області у жовтні 2019 року здійснений перерахунок пенсії позивача, а також нарахована доплата недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року в загальній сумі 176835,83 гривень, з яких лише 2982,5 гривень були виплачені у листопаді 2019 року в якості частини доплати за жовтень 2019 року;

- залишок нарахованих пенсійних виплат, недоотриманих з вини пенсійного органу в період з січня 2017 року по жовтень 2019 року в загальній сумі 173853,33 гривень, не зважаючи на неодноразові звернення позивача, не виплачувавсь протягом майже двох років;

- 10 червня 2021 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області, шляхом зарахування на картковий рахунок, була здійснена виплата зазначених коштів;

- водночас, усупереч положенням статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пункту 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановок Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація втрати частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати одночасно з виплатою зазначеної заборгованості Головним управлінням ПФУ в Одеській області на користь позивача сплачена не була;

- 11 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеський області із заявою про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати ним частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 45394,72 гривень. До звернення був доданий обґрунтований розрахунок зазначеної суми;

- листом від 15.07.2021 № 11632-10998/11-02/8-1500/21 Головним управлінням ПФУ в Одеській області у нарахуванні і виплаті на користь позивача зазначеної компенсації було відмовлено з посиланням на відсутність законних підстав для її виплати, оскільки це питання не було предметом судового розгляду справі № 420/4004/19.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 по справі № 420/4004/19, яке набрало законної сили 10.10.2019, позивачу 18.09.2019 (негайне виконання за один місяць) та 10.10.2019 проведені перерахунки пенсії за вислугу років з 01.01.2017 без обмеження її максимальним розміром;

- доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто, з 10.10.2019 по 31.10.2019 в сумі 2982,50 грн. зарахована на поточний рахунок позивача 05.11.2019;

- в результаті проведеного перерахунку нараховано доплату в сумі 173853,33 грн.;

- доплата пенсії в сумі 173853,33 грн. зарахована на поточний рахунок 10.06.2021;

- таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління;

- підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;

- враховуючи викладені обставини та наведені нормативні положення, позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу;

- таким чином, враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІІІ;

- крім того, на Головне управління Одеським окружним адміністративним судом не покладено жодних зобов`язань щодо нарахування компенсації втрати частини доходів позивача;

- позовна вимога щодо стягнення компенсації за період з 01.01.2017 по 01.10.2019 в сумі 45394,72 грн., розрахованої позивачем, не підлягає задоволенню, оскільки судом не може встановлюватись конкретна сума виплат, яка повинна виплачуватись, оскільки втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства;

- в свою чергу, самостійний розрахунок позивачем суми компенсації втрати частини доходів є неналежним доказом по справі, оскільки це виключна компетенція Головного управління.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19 (а.с.12-15), яке набрало законної сили 10.10.2019 року, вирішено:

- позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, - задовольнити повністю;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83) щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з обмеженням її максимальним розміром з 01 січня 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) призначену йому пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01 січня 2017 року, з урахуванням здійснених виплат;

- рішення суду в частинні стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до електронної квитанції Ощадбанку від 10.06.2021 року (а.с.26), зокрема, 10.06.2021 року картковий рахунок позивача поповнено на суму 173853,33 грн., деталі транзакції: #16#Оплата пенсійних реєстрів; ОСОБА_1 ; ; 10.06.2021.

Позивач звернувся до відповідача із зверненням від 11.06.2021 року, у якому просив невідкладно провести нарахування та виплату на його користь компенсації втрати ним частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з 1 січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 45394,72 гривень. (а.с.27-28)

Листом від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21 (а.с.29) на звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо проведення нарахування компенсації за рішенням суду, яке надійшло до відповідача 16.06.2021 року, відповідач повідомив про таке:

- відповідно до частини другої статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії;

- враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач вимагає про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні;

- крім того, проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі № 420/4004/19, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2019.

Не погоджуючись з діями відповідача, які полягають у відмові, викладеній у листі від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21, здійснити нарахування та виплату на користь позивача компенсації втрати частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 45394,72 гривень, позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

На виконання ухвали суду відповідачем суду також надана копії матеріалів пенсійної справи позивача. (а.с.57-65)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі Закон № 2050-III), Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення)

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Статтею 3 Закону № 2050-III встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст. 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п. 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з п. 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового

характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Відповідно до ст. 6 Закону № 2050-III, компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 2050-III, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідачем визнаються фактичні обставини справи, зокрема, щодо не проведення відповідачем компенсації позивачу втрати частини пенсії в розмірі 173853,33 грн. у зв`язку з порушенням строків її виплати, нарахованої з 01 січня 2017 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19, яке набрало законної сили 10.10.2019 року.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Відповідно до електронної квитанції Ощадбанку від 10.06.2021 року (а.с.26), зокрема, 10.06.2021 року картковий рахунок позивача поповнено на суму 173853,33 грн., деталі транзакції: #16#Оплата пенсійних реєстрів; ОСОБА_1 ; ; 10.06.2021.

Вищенаведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року (справа № 522/1404/17), від 18 липня 2018 року (справа № 490/6755/15-а).

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 29 листопада 2021 року (справа № 466/9253/17), від 13 вересня 2021 року (справа № 639/3140/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 3 липня 2018 року (справа № 521/940/17) тощо.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи.

Разом з тим, щодо позовних вимог позивача в частині: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові, викладеній у листі від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21, здійснити нарахування та виплату на користь позивача компенсації втрати частини доходів у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати в певній частині у загальній сумі 45394,72 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів, у виді недоотриманих пенсійних виплат за період з січня 2017 року по жовтень 2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати, в певній частині у загальній сумі 45394,72 гривень, слід зазначити таке.

З вищенаведеного змісту листа від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21 вбачається, що відповідачем відмовлено позивачу у компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні законні підстави для компенсації втрати таких доходів, та взагалі не надано оцінку розміру відповідної суми компенсації та порядку її обчислення тощо.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно вже порушені права, свободи та інтереси позивача, відповідно захист прав, свобод та інтересів на майбутнє, про який фактично заявлено у зазначеній вимозі позивача, не припустимий, тому вимоги позивача у зазначеній частині, як передчасні, не підлягають задоволенню.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- дії з відмови листом від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21 позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19 вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно позовні вимоги позивача у зазначеній частині, в тому числі похідні вимоги позивача, підлягають задоволенню частково, у спосіб, з урахуванням встановлених судом обставин та змісту вищенаведених положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а саме шляхом:

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів в розмірі 173853,33 грн. у зв`язку з порушенням строків їх виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № ПН221 від 11.08.2021 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 908,00 грн. (а.с.42)

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог, судом фактично задоволено одну основну вимогу немайнового характеру та похідну від основної вимогу в інший, ніж заявлено позивачем спосіб та/або обсязі.

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1336 від 15.12.2021 року) до 31 березня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області місцезнаходження: (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом від 15.07.2021 року № 11632-10998/П-02/8-1500/21 ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів в розмірі 173853,33 грн. у зв`язку з порушенням строків їх виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2019 року у справі № 420/4004/19.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова