Справа № 380/8308/21
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року

справа №380/8308/21

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Ящишин. І.Я.,

за участю:

представника позивача Савчина В.З.,

представника відповідача Маркіної Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт» (місцезнаходження: 81600, Львівська область, м. Миколаїв, пл. Ринок, 2, ) (далі позивач, ТзОВ «Агроекспорт») звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП №36255541 від 23.10.2017.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, Господарським судом Львівської області видано наказ №5015/3233/12 від 06.11.2012, на підставі якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №36255541 від 29.01.2013. Позивач зазначає, що через чотири роки та десять місяців після відкриття виконавчого провадження іншим державним виконавцем 23.10.2017 винесено постанову про стягнення виконавчого збору по ВП№36255541. Позивач вважає, що оскаржувана постанова ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 23.10.2017 по ВП№36255541 не відповідає вимогам нормативно-правових актів та була винесена з порушенням вимог ч. 2 ст. 27 та ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної постанови), оскільки в межах цього виконавчого провадження не відбулось фактичного виконання виконавчого документа, жодних грошових коштів стягнуто не було, реалізації жодного майна не відбувалося. Крім цього, така постанова винесена до вирішення питання про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначає, що постановою від 15.03.2021 наказ №5015/3233/12 від 06.11.2012 повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 31.05.2021 суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу ТзОВ «Агроекспорт» задоволено частково, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після повернення справи з суду апеляційної інстанції ухвалою від 31.08.2021 суддя залишив позовну заяву без руху

Ухвалою від 04.10.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, витребував від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження № 36255541.

Відповідач 03.11.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 36255541 по виконанню наказу Господарського суду Львівської області від 06.11.2012 № 5015/3233/12 про стягнення ТОВ «Агроексперт» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитними договором №0009/08/10-KLM VI від 28.03.2008 в розмірі 10 154 825,05 грн. Зазначає, що 23.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 15.03.2021 за результатами розгляду заяви стягувача про повернення виконавчого документу прийнято постанову №36255541 про повернення виконавчого документа стягувачу. Враховуючи наведене відповідач зазначає, що державним виконавцем вжито всіх заходів передбачених законом та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 29.12.2021 суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, визнав поважними причини пропуску ТзОВ «Агроекспорт» строку звернення до суду з даним позовом та поновив такий строк.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Господарським судом Львівської області видано виконавчий лист від 06.11.2012 № 5015/3233/12 про стягнення з ТзОВ «Агроекспорт» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитними договором №0009/08/10-KLM VI від 28.03.2008 в розмірі 10 154 825,05 грн.

29.01.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Держаної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255541 з примусового виконання наказу №5015/3233/12 від 06.11.2012.

23.10.2017 державний виконавець прийняв постанову ВП №36255541 про стягнення виконавчого збору, якою постановив стягнути з боржника ТзОВ «Агроекспорт» виконавчий збір в розмірі 1015482,51 грн.

15.03.2021 відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі заяви представника стягувача державним виконавцем прийнята постанова ВП №36255541 про повернення виконавчого документа стягувачу.

В межах цього виконавчого провадження кошти для погашення вимог стягувача з боржника не стягувалися.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (набув чинності 05 жовтня 2016 року) (далі - Закон № 1404-VІІІ).

За приписами частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до вимог частин 1-2 статті 27 Закону №1404-VІІІ (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 23.10.2017), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору 23.07.2017 ВП №36255541 діяла норма частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеними у постановах від 20 травня 2021 року у справі № №640/32814/20, від 28 січня 2021 року у справі №420/769/19, від 21 січня 2021 року у справі № 640/3430/19.

З матеріалів виконавчого провадження та пояснень представників сторін суд встановив, що в межах виконавчого провадження ВП №36255541 жодних коштів на виконання наказу №5015/3233/12 від 06.11.2012 державним виконавцем стягнуто не було, майно не реалізовувалось та не передавалось стягувачу.

Враховуючи відсутність стягнення з позивача коштів за виконавчим документом, вказана у постанові про стягнення виконавчого збору від 23.10.2017 сума виконавчого збору у розмірі 1015482,51 грн становить 10% від суми, яка зазначена у наказі, тобто суми, що підлягала примусовому стягненню.

Таким чином, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Держаної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 23.10.2017 порушив вимоги частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, вказав розмір виконавчого збору не 10 відсотків суми, що фактично стягнута, а 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Держаної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.10.2017 ВП №36255541 винесена без законних підстав.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що прийнята відповідачем постанова про стягнення виконавчого збору №36255541 від 23.10.2017 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України , а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ТзОВ «Агроекспорт» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 15232,30 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №21 від 28.09.2021.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повістю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП №36255541 від 23.10.2017.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекспорт» (місцезнаходження: 81600, Львівська область, м. Миколаїв, пл. Ринок, 2, ) судовий збір в сумі 15232 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дві) грн. 30 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан