Справа № 140/15907/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15907/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» до Головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Блажівської Мар`яни Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» (далі - ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база», позивач) звернулося з позовом до головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Блажівської Мар`яни Анатоліївни (далі - Головного державного виконавця Першого ВДВС у місті Луцьку Блажівська М. А., відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 43 495,43 грн. від 20.10.2021 в межах виконавчого провадження №60466933.

В обґрунтування позову ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» вказало, що на виконання рішення господарського суду Волинської області від 15.01.2019 у справі №903/771/18 про стягнення з ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна у статутному капіталі ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» у розмірі 405 849,00 грн, 15 138,69 грн. - інфляційних витрат, 7 538,78 грн.- 3% річних та 6 427,9 грн. судового збору, був виданий наказ про примусове виконання рішення №903/771/18-1 від 28.10.2019.

Будь-яких коштів на виконання вказаного наказу в користь ОСОБА_1 з Товариства виконавчою службою не стягнуто по причині відсутності коштів та майна в останнього, виконавче провадження було закінчене 19.10.2021 року внаслідок відкликання стягувачем ОСОБА_1 вказаного наказу без виконання.

20.10.2021 року головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Блажівська М. А. винесла постанову про стягнення з товариства виконавчого збору у розмірі 43 495,43 грн. у виконавчому провадженні № 60466933 по виконанню вищевказаного наказу.

Позивач вважає, що оскільки державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача і згодом відбулось відкликання останнім наказу Господарського суду Волинської області по виконанню рішення від 15.01.2019 у справі №903/771/18, в державного виконавця нема підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404- VIII та підлягає скасуванню.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 27 Закону №1404-VIII, в редакції, що діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2016 встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру в строк , встановлений частиною другою ст. 25 Закону №1404-VIII для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10% відсотків суми, що полягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У судовому засіданні 31.12.2021 представник позивача наголосив, що сплату до ДВС 10% сум, які підлягали сплаті за постановою про стягнення виконавчого збору від 20.10.2020 позивач змушений був виконати і перерахувати на рахунок виконавчої служби 43 495,43 грн. та 169,00 грн., оскільки постановою ДВС про арешт коштів при виконанні стягнення в/збору блокувався рахунок ТзОВ, однак із вказаною постановою позивач не згідний, тому звернувся в суд про її скасування, адже ДВС по наказу господарського суду, як виконавчому документі, фактично нічого не стягнула і закінчила в/провадження у зв`язку із відкликанням наказу господарського суду стягувачем.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, пояснила, що на адресу ДВС 01.12.2021 від ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» як боржника у виконавчому провадженні про стягнення виконавчого збору надійшла сума коштів в розмірі 10% суми, що підлягала примусовому стягненню від суми по наказу господарського суду. Ці кошти були перераховані на спеціальний рахунок в держказаначействі, про що свідчать копії платіжних доручень, що знаходяться в копіях виконавчих проваджень, наданих до суду. Також пояснила, що 06.12.2021 ДВС було знято постановами арешт майна боржника та закінчено виконавче провадження про стягнення виконавчого збору у зв`язку із повним виконанням, про що додала копії даних постанов.

В судове засідання на 14:00 представники сторін не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим суд вирішив проводити подальший розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін та письмові докази, суд встановив такі обставини.

15.01.2019 у справі №903/771/18 Господарський суд Волинської області прийняв рішення про стягнення з ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна у статутному капіталі ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» у розмірі 423 813 грн., 18 647,77 грн. - інфляційних витрат, 7 837,14 -3% річних та 6 754,45 грн. судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 у справі №903/771/18 вищезазначене рішення Господарського суду Волинської області було змінене, а саме: стягнуто з ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 вартість частини майна у статутному капіталі ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» у розмірі 405 849 грн., 15 138,69 грн. - інфляційних витрат, 7 538,78 грн. - 3% річних та 6 427,9 грн. судового збору.

28.10.2019 Господарським судом Волинської області був виданий наказ про примусове виконання рішення №903/771/18-1.

31.10.2019 головним державним виконавцем Першого ВДВС міста Луцька Гончар О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60466933 про стягнення з ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна у статутному капіталі ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» у розмірі 405 849 грн., 15 138,69 грн. - інфляційних витрат, 7 538,78 грн. - 3% річних та 6 427,9 грн. судового збору.

11.10.2021 стягувачем була подана до ДВС заява про повернення вищезазначеного наказу господарського суду без виконання.

20.10.2021 року головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Блажівська М. А. винесла наступні постанови у ВП № 60466933:

- постанову про стягнення з товариства виконавчого збору у розмірі 43 495,43 грн. по виконанню вищевказаного наказу, яка є предметом оскарження в даному позові.

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (169 грн.);

- постанову про арешт коштів боржника;

- постанову про арешт майна божника.

21.10.2021 головним держвиконавцем Блажівською М. А. у ВП № 60466933 винесені наступні документи:

- постанова про виведення виконавчого провадження (щодо стягнення виконавчого збору) із зведеного виконавчого провадження;

- постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, внаслідок чого ВП № 60466933 було завершено на підставі ст. 37 ч. 1 «Про виконавче провадження».

22.10.2021 головним держвиконавцем Блажівською М. А. у ВП № 60466933 винесені постанова про зняття арешту з рахунку та постанова про зняття арешту з майна ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база».

Окрім того, 21.10.2021 у ВП № 67227370 головним держвиконавцем Блажівською М. А. на виконання постанови про стягнення з товариства виконавчого збору у розмірі 43 495,43 грн. була винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (169 грн.).

22.10.2021 держвиконавцем винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень (№№ 67220885, 67227212, 67227217, 67227370) у зведене ВП № 67229768.

06.12.2021 винесено постанову про зняття арешту з майна ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» та постанову про закінчення виконавчого провадження, внаслідок сплати заборгованості по виконавчому збору у повному обсязі.

Вважаючи постанову державного виконавця від 20.10.2021 про стягнення з товариства виконавчого збору у розмірі 43 495,43 грн. протиправною, ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» звернулося до суду із цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, внаслідок чого здійснюється відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення виконавчого збору із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, у відповідності до вимог Закону № 1404постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Крім того, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням виконавцем певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження, яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума виконавчого збору у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру виконавчого збору пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

Як встановлено судом, 31.10.2019 головним державним виконавцем Першого ВДВС міста Луцька Гончар О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60466933 про стягнення з ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна у статутному капіталі ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» у розмірі 405 849 грн., 15 138,69 грн. - інфляційних витрат, 7 538,78 грн. - 3% річних та 6 427,9 грн. судового збору, на виконання наказу Господарського суду Волинської області 28.10.2019 про примусове виконання рішення №903/771/18-1.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 60466933 не оскаржувалася.

З оглянутого судом в/п № 67228370, копія якого направлена на адресу суду, вбачається, що на адресу боржника за вих. № 53494 від 21.102021 направлялась вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору, однак докази направлення поштою чи вручення її боржнику відсутні. Таким чином суд вважає, що позивач не пропустив 10-денний строк на оскарження вказаної постанови, оскільки на запит ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» постанова була отримана останнім 09.12.2021, тому з позовом ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» звернулось протягом встановленого законодавством 10-денного терміну.

11.10.2021 стягувачем була подана заява про повернення наказу Господарського суду Волинської області 28.10.2019 про примусове виконання рішення №903/771/18-1 без виконання.

У даному випадку підставою для завершення ВП № 60466933 від 21.10.2021 стало не фактичне стягнення присуджених сум, а заява стягувача, згідно ст. 37 ч. 1 «Про виконавче провадження».

20.10.2021 державним виконавцем винесено постанову у ВП № 60466933 про стягнення виконавчого збору в розмірі 43 495,43 грн., а 21.10.2021 винесено постанову про виведення виконавчого провадження (щодо стягнення виконавчого збору) із зведеного виконавчого провадження.

На виконання вказаної постанови старшим державним виконавцем 21.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67227370 з виконання постанови від 20.10.2021 року ВП № 60466933 про стягнення виконавчого збору в розмірі 43 495,43 грн.

На підставі пункту восьмого Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо останній подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього закону.

Згідно з приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404VI11 в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим законом.

Закон № 1404VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403VIII і № 1404VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404VIII примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, в тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Згідно з п. 9 розд. Інструкції встановлено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404VIII зобов`язують державного виконавця в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції. Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягнення (в минулій редакції закону: «що фактично стягнута» постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18), поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Оцінюючи доводи про можливість стягнення виконавчого збору лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Також необхідно вказати, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця .

Щодо пояснень позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичне стягнення державним виконавцем коштів по основному виконавчому докумету, суд відноситься критично, оскільки відповідно до ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується виконавцем у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за в/документом, тобто, розмір виконавчого збору вираховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Така позиція суду грунтується на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що стягнення вартості частини майна за наказом господарського суду проводилось вперше, як і винесення спірної постанови від 20.10.2021 про стягнення виконавчого збору, а відтак відповідач діяв згідно норм статтей 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений даним законом.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, тому задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» до Головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Блажівської Мар`яни Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич