Справа № 420/15509/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТИК СВ» (просп. Академіка Глушко, 29, м. Одеса, Одеська область, 65104, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТИК СВ» (далі Товариство, позивач) до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України з наступними вимогами:

скасувати рішення комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову такій реєстрації № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920, від 22.06.2021 року якими було відмовлено у реєстрації податкових накладних № 5 від 09.07.2020 року на суму 496 100,33 грн., № 7 від 10.07.2020 року на суму 172 560,00 грн., № 11 від 11.07.2020 року на суму 170 160,00 грн., № 12 від 11.07.2020 року на суму 127 539,00 грн., № 14 від 21.07.2020 року на суму 175 748,89 грн.;

зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 5 від 09.07.2020 року на суму 496 100,33 грн., № 7 від 10.07.2020 року на суму 172 560,00 грн., № 11 від 11.07.2020 року на суму 170 160,00 грн., № 12 від 11.07.2020 року на суму 127 539,00 грн., № 14 від 21.07.2020 року на суму 175 743,89 грн. датою їх подання.

Заявлені позовні вимоги Товариство обґрунтовує наступним. 08.07.2020 року мiж ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» та ПзІІ «Гленкор Агрікачер Україна» (, 07.05.2021 року було перейменовано в ПІІ «ВАЙТЕРРА Україна») було укладено специфiкацiп № OP-23592 договору поставки № OF-00011 від 25 червня 2020 року про поставку пшениці другого та третього класу загальною кількістю 100 тонн +/- 10%. 09.07.2020 року до даної специфікації було укладено Додаткову угоду № 1 в якій сторони погодили змінити ціну на товар. З урахуванням додаткової угоди загальна вартість поставки за специфiкацiєю №OP-23592 складає 605 000,40 грн. з ПДВ +/- 10%.

08.07.2020 року позивачем та ПэІІ «Гленкор Агрікачер Україна» було укладено специфiкацiп № OP-23571 договору поставки № OF-00011 від 25 червня 2020 року про поставку пшениці четвертого класу загальною кількістю 150 тонн +/- 10%. 10.07.2020 року до даної специфікації було укладено Додаткову угоду №1 в якій сторони погодили зміну загальної кількості товару на 110 тонн +/- 10%. З урахуванням додаткової угоди загальна вартість поставки за специфікацією №OP-23571 складає 610 500,00 грн. з ПДВ +/- 10%.

21.07.2020 року між позивачем та ПзІІ «Гленкор Агрiкачер Украпна» було укладено специфікації №OP-23807 договору поставки № OF-00011 від 25 червня 2020 року про поставку пшениці другого класу загальною кількістю 27,460 тонн +/- 10%. Загальна вартість поставки за специфiкацiєю №ОР-23807 складає 175 743,89 грн. з ПДВ +/- 10%.

На виконання умов специфікації позивачем з ТОВ «БЮО ФЕРМА «СОБОЛІВКА» було укладено договір поставки №06072020-ПШ від 06 липня 2020 року та Додаткову угоду №1 до договору №06072020-ПШ від 06.07.2020 року від 17 липня 2020 року відповідно до якої ТОВ «БІО ФЕРМА «СОБОЛІВКА» зобов`язувалось поставити у власність ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» 280 тонн пшениці врожаю 2020 року, на умовах FCА зі складу постачальника Житомирська область, смт. Романів, вул. Польова, 11. На підставі довіреностей, директор ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» Бичиков В.В. отримав 281,44 тонни пшениці врожаю 2020 року. Отриманий товар був повністю оплачений. Відповідно, ТОВ «БІО ФЕРМА «СОБОЛІВКА» було складено податкові накладні №11 від 06.07.2020 року, №18 від 17.07.2020 року, №19 від 08.07.2020 року, №20 від 09.07.2020 року, № 21 від 10.07.2020 року. Податкова накладна № 11 була одразу зареєстрована в реєстрі податкових накладних. Податкові накладні № 18, № 19, № 20, № 21 були зареєстровані в реєстрі податкових накладних на підставі рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1827464/40318731 від 12.08.2020 року, №1827467/40318731 від 12.08.2020 року, № 1827465/40318731 від 12.08.2020 року № 1827466/40318731 від 12.08.2020 року відповідно.

Для перевезення товару до місця поставки визначеного в специфiкацiях № OP-23592, OP 23571, OP-23807 між ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» та ТОВ Фірма «Мультiконт,Одеса» було укладено договір № 01/06-20-К від 01.06.2020 року про організацію перевезення вантажів. Відповідно до чинного законодавства ТОВ фірма «Мультiконт,Одеса» було складено податкові накладні № 7 від 09.07.2020 року, №10 від 10.07.2020 року, №11 від 10.07.2020 року, №13 від 11.07.2020 року, № 14 від 11.07.2020 року, № 17 від 21.07.2020 року. Вказані податкові накладні були одразу зареєстрована в реєстрі податкових накладних.

Після доставки товару визначеного в специфікаціях № OP-23592, OP-23571, OP-23807 до місця розвантаження ІЗТ, ТОВ «ІЗТ»(), у порту Чорноморськ (Одеська область, м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Паромна, 204, 6а), представниками ПзІІ «Гленкор Агрікачер Україна» які діяли на підставі довіреності було прийнято вантаж. ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» було виставлено ПзІІ «Гленкор Агрікачер Україна» рахунки № 48 від 13 липня 2020 року, №3 від 23 липня 2020 року, №62 від 15 липня 2020 року, №65 від 10 липня 2020 року та № 66 від 27 липня 2020 року.

Відповідно до умов договору та специфiкацiй зазначений товар було оплачено в розмiрi 80%, що підтверджується банківськими виписками АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» по рахунку позивача НОМЕР_1 за 14 липня 2020 року, 30 липня 2020 року та 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 позивачем було складено та направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні:

№ 5 від 09.07.2020 року на суму 496 100,33 грн.;

№7 від 10.07.2020 року на суму 172 560,00 грн.;

№ 8 від 10.07.2020 року на суму 286 047,00 грн.;

№ 11 від 11.07.2020 року на суму 170 160,00 грн.;

№ 12 від 11.07.2020 року на суму 127 539,00 грн.;

№ 14 від 21.07.2020 року на суму 175 743,89 грн.

Податкову накладну № 8 від 10.07.2020 року на суму 286 047,00 грн. відповідачем було одразу зареєстровано в реєстрі податкових накладних.

Решта податкових накладних, а саме №№ 5, 7, 11, 12, 14, згідно отриманих квитанцій, було прийнято, але реєстрація зупинена з підстав відповідності п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

17 листопада 2020 року підприємство ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» було виключено з переліку ризикових відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/8990/20 та зобов`язано ДПС України зареєструвати податкові накладні ТОВ «ТТС Логістік СВ» від 25.07.2020 № 16, від 26.07.2020 № 18, від 26.07.2020 № 19 в ЄРПН датою їх фактичного отримання Головним управлінням ДПС в Одеській області 06.08.2020. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення було залишено без змін. 28 квітня 2021 року вказане рішення вступило в силу.

На думку позивача, саме включення його до переліку ризикових було причиною зупинення реєстрації податкових накладних.

На виконання п.201.16. ст.201 ПКУ ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» було надано ГУ ДПС документи про пiдтвердження реальностi здiйснення операцій по відмовленим ПН/РК №№ 5, 7, 11, 12, 14.

Однак, не зважаючи на виключення Товариства із переліку ризикових рішеннями комiсiї регіонального рівня ГУ ДПС Одеської області від 22.06.201р. № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920, було відмовлено у реєстрації податкових накладних № 5, № 7, № 11, № 12, № 14. Вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку відповідно до Положень Постанови КМ № 1165, за результатом якої були 05.07.2021 року були прийняті рішення про залишення скаргу без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної без змін.

З оскаржуваних рішень Комiсiп вбачається, що вони прийняті з посиланням на ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів(інвентаризацiйнi описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.

Позивач вважає рішення про відмову в реєстрації ПН необґрунтованими як нормативно так і документально, оскільки відповідачем не враховано специфіки діяльності Товариства та реальний характер господарських операцій, підтверджений наданими позивачем первинними бухгалтерськими документами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження, встановлено спрощений порядок її розгляду.

23 вересня 2021 року до суду надійшов відзив представника Головного управління ДПС в Одеській області, ДПС України Кисельова О.М., на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову та клопотання про заміну відповідача і перехід до загального позовного провадження. Відповідач зазначає, що рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН про відмову в реєстрації податкових накладних № 5, № 7, № 11, № 12, № 14 ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» було прийнято у зв`язку з ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою КМУ від 29.12.2010 року № 1246, а саме ненадання позивачем первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні.

Головне управління ДПС в Одеській області просить суд звернути увагу на обставини, що факт виявлення ризиковості ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ», який був зазначений в квитанцiп №1 щодо зупинення реєстрації податкових накладних №5 від 09.07.2021 року, №7 від 10.07.2021 року, №11 від 11.07.2021 року, №12 від 11.07.2021 року, №14 від 21.07.2021 року, вже був відомий позивачу при направлені податкової накладної на реєстрацію, оскільки відповідно до даних iнформацiйної системи контролюючого органу, контролюючим органом було прийняте рішення № 70849 від 05.08.2020 року про вiдповiднiсть платника податків критеріям ризиковості.

Згідно п.6 розділу 1 Постанови №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критерiпв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про вiдповiднiсть платника податку критеріям ризиковості платника податку.

ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Надалі платник податку направив засобами електронного зв`язку повідомлення № 1 від 17.03.2021 року про подання пояснень та Копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. Однак, за оскарженим рішенням відмовлено в реєстрації зазначених вище податкових накладних.

Збір та отримання податкової інформації контролюючим органом врегульовані статтями 72, 73 Податкового Кодексу. Крім того, згідно з пунктом 63.1 статті 63 Податкового кодексу України, пункту 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.201 1 №1588, підприємство повинно було подати до контролюючих органів повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться дiяльнiсть (ф.№ 20-ОПП).

Поряд з цим, хоча такі документи й не зазначені у переліку, що наведений у пункті 5 Порядку № 520, однак позивачем ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій також не було надано бухгалтерського документа (наприклад, оборотно- сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку рахунків (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків) які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у ПН позивача (наявність ділової ї мети)).

В оскаржуваних рішеннях Комісії було зазначено які документи не було надано підприємством ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» разом із повідомленням, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/iнвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Разом з повідомленням № 1 від 16.06.2021 року позивачем надано до контролюючого органу 99 документів довільного формату.

З огляду на результат проведеного моніторингу реєстрації ПН/РК, та не надання позивачем разом із повідомленням, всіх необхідних документів, ГУ ДПС в Одеській області прийняло рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 03.06.2021 року.

Таким чином, рішення № 2788705/40351920 від 22.06.2021 року, № 2788709/40351920 від 22.06.2021 poкy, № 2788706/40351920 від 22.06.2021 poкy, № 2788710/40351920 від 22.06.2021 року, 2788708/40351920 від 22.06.2021 року є повністю обґрунтованими.

При цьому, дії контролюючих органів щодо зупинення реєстрації податкових накладних та подальшого прийняття рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, - є такими, що відповідають критеріям, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну відповідача та задоволено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження. Призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання 16.11.2021 року сторони не з`явились. Ухвалою суду, яка була занесена до протоколу засідання, було враховано Наказ голови Одеського окружного адміністративного суду № 20 ОС/Д/С від 18.10.2021 року щодо припинення розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, та з врахуванням наявності відзиву відповідача, було вирішено закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду на 30.11.2021 року.

30 листопада 2021 року на електрону адресу суду від представника позивача адвоката Побережного О.М., надійшла заява з проханням розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 30.11.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, враховуючи доводи сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТИК СВ» ) зареєстроване як юридична особа 17.03.2016 року та взяте на податковий облік.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами економічної діяльності Товариство за КВЕД є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний) 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у. 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 49.20 Вантажний залізничний транспорт 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду) 50.20 Вантажний морський транспорт 50.40 Вантажний річковий транспорт 52.10 Складське господарство 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту 52.22 Допоміжне обслуговування водного транспорту 52.24 Транспортне оброблення вантажів 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілі.

01 червня 2020 року між ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» та ТОВ Фірма «Мультiконт,Одеса» було укладено договір № 01/06-20-К від 01.06.2020 року про організацію перевезення вантажів.

25 червня 2020 року між позивачем та Підприємством з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» () був укладений Договір поставки № OF-00011 згідно з яким позивач (продавець) зобов`язався поставити і передати у власність ПзІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» (покупець) товар визначений у Специфікації № OP-23592, № OP-23571, № OP-23807.

В подальшому, 06 липня 2020 року з метою виконання Договору поставки № OF-00011 позивачем був укладений Договір поставки № 06072020-ПШ з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІО ФЕРМА «СОБОЛІВКА» за яким останнє зобов`язалось передати у власність позивача, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити, сільськогосподарську продукцію Пшеницю вражаю 2020 року. Вказаний договір був виконаний сторонами, що підтверджується представленими суду фінансовими документами, зокрема, видаткові накладні № № 144, 145, 149, 155, 156, Довіреностями позивача на ім`я ОСОБА_1 на отримання пшениці, платіжними дорученнями № № 836, 837, 861, 862, 884, 886, 892, 966.

ТОВ «Мультiконт,Одеса» доставив товар, визначений в специфікаціях № OP-23592, OP-23571, OP-23807 до місця розвантаження ІЗТ, ТОВ «ІЗТ», представниками ПзІІ «Гленкор Агрікачер Україна» які діяли на підставі довіреності було прийнято вантаж. Відповідно до чинного законодавства ТОВ «Мультiконт,Одеса» було складено податкові накладні № 7 від 09.07.2020 року, №10 від 10.07.2020 року, №11 від 10.07.2020 року, №13 від 11.07.2020 року, № 14 від 11.07.2020 року, № 17 від 21.07.2020 року.

Відповідно до умов договору та специфiкацiй зазначений товар було оплачено позивачу Підприємством з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікачер Україна» в розмiрi 80%, що підтверджується банківськими виписками АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» по рахунку позивача НОМЕР_1 за 14 липня 2020 року, 30 липня 2020 року та 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 позивачем було складено та направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такі податкові накладні:

№ 5 від 09.07.2020 року на загальну суму 496 100,33 грн.;

№7 від 10.07.2020 року на загальну суму 172 560,00 грн.;

№ 8 від 10.07.2020 року на загальну суму 286 047,00 грн.;

№ 11 від 11.07.2020 року на загальну суму 170 160,00 грн.;

№ 12 від 11.07.2020 року на загальну суму 127 539,00 грн.;

№ 14 від 21.07.2020 року на загальну суму 175 743,89 грн.

Податкову накладну № 8 від 10.07.2020 року на суму 286 047,00 грн. відповідачем було прийнято та зареєстровано в реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з отриманих позивачем квитанцій, 14.08.2020 року реєстрація податкових накладних № № 5, 8, 11, 12, 14 в ЄРПН Головним управлінням ДПС України в Одеській області була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що вказані п`ять податкових накладних складені на виконання одного й того ж самого Договору поставки № OF-00011 від 25.06.2020 року укладеного між ТОВ «ТТС Логістік СВ» та Підприємством з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна», їх реєстрація в ЄРПН була зупинена 14.08.2021 року з однакових підстав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року по справі №420/8990/20 було задоволено позов ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» та скасовано рішення № 70849 від 05.08.2020, № 78904 від 03.09.2020 комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Одеській області про відповідність ТОВ «ТТС Логістік СВ» п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Вказане рішення було залишено без змін судом апеляційної інстанції та 28.04.2021 року набрало чинності.

16 червня 2021 року позивач подав до ГУ ДПС України в Одеській області Повідомлення про подання пояснень та додаткових документів щодо реєстрації податкових накладних № № 5, 7, 11, 12, 14 поданих в липні 2020 року та реєстрація яких зупинена 14.08.2020 року. Поданий позивачем відповідачу пакет документів на підтвердження реальності придбання та реалізації товару також був представлений суду одночасно з позовною заявою.

22 червня 2021 року Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області прийняла рішення № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920 про відмову в реєстрації податкових накладних № № 5, 7, 11, 12, 14 у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

05 липня 2021 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були розглянуті скарги позивача на вищезазначені рішення від 22.06.2021 року Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом розгляду яких подані скарги залишено без задоволення, а прийняті регіональним управлінням рішення - без змін.

Позивач вважає протиправним зупинення реєстрації в ЄРПН податкових накладних № № 5, 7, 11, 12, 14, а рішення про відмову в реєстрації податкової накладної такими що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність дій та рішення податкового органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, суд виходить з наступного.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

На вказані норми податкового законодавства посилається і сам представник відповідачів Кисельов О.М. в поданому до суду відзиві. Саме тому, суду не зрозуміли наміри представника відповідачів при наголошуванні про обізнаність позивача на момент подання спірних ПН щодо внесення його до переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Водночас, суд вважає вірними дії позивача щодо складання та подання податкових накладних при здійсненні господарських операцій з ПзІІ «Гленкор Агрікачер Україна» незважаючи на перебування позивача у переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, через прийняте Головним управлінням ДПС України в Одеській області рішення № 70849 від 05.08.2020, № 78904 від 03.09.2020 року.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі - Порядок №1165).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі ПН/РК, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Так, відповідно до отриманих позивачем квитанцій, реєстрація спірних накладних зупинена з одних і тих самих підстав: відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Суд зазначає, що Критерії ризиковості платника податку є Додатком №1 до Порядку №1165.

Відповідно до Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, одним із критеріїв ризиковості здійснення платника податку є: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 8).

Так, в своїх Квитанціях від 14.08.2020 року контролюючий орган запропонував надати платником податку пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Разом з тим, вищезазначені Квитанції відповідача не містять інформації, які саме документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

16 червня 2021 року позивач надіслав відповідачу Повідомлення про подання пояснень та пакет копій документів щодо податкових накладних № № 5, 7, 11, 12, 14. При цьому позивач пояснив, що в липні 2020 року було придбано 281,44 тонн пшениці у ТОВ «БІО ФЕРМА «Соболівка» та реалізовано 241,1 тонн Підприємству з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна», на підтвердження чого надає всі первинні документи на закупівлю, зберігання, перевезення та реалізацію.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі - Порядок № 520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваними спірними рішеннями комісії ГУ ДПС в Одеській області відмовлено у реєстрації податкових накладних № № 5,7, 11, 12, 14, а підставою зазначених рішень зазначено неподання платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

В той же час, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за визначенням пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341) (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

При цьому суд звертає увагу, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року по справі №420/8990/20 було задоволено позов ТОВ «ТТС ЛОГІСТИК СВ» та скасовано рішення № 70849 від 05.08.2020, № 78904 від 03.09.2020 комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Одеській області про відповідність ТОВ «ТТС Логістік СВ» п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Вказане рішення було залишено без змін судом апеляційної інстанції та 28.04.2021 року набрало чинності.

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення від 22.06.2021 № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920 є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

В той же час, варто зазначити, що оскаржувані рішення Головного управління ДПС в Одеській області у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України - є індивідуальними актами.

Так, загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, суд вважає, що для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних виконано всі умови, визначені законом, і прийняття таких рішень у даному випадку не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (заява № 28924/04) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №480/4038/18 та від 28.11.2019 у справі №1640/2650/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати складені позивачем податкові накладні №5 від 09.07.2020 року, № 7 від 10.07.2021 року, № 11 від 11.07.2021 року, № 12 від 12.07.2021 року та податкову накладну №14 від 21.07.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою їх подання на реєстрацію, і задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

На підтвердження обґрунтованості, співмірності та розумності розміру понесених витрат на правничу допомогу позивач зазначає наступне.

09 серпня 2021 року позивач уклав з Адвокатським Бюро «Крутія Леоніда» Договір про надання правової допомоги № 09/08/21-1, предметом якого є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги позивачу, щодо підготовлення, підписання та передачі відповідного окружного адміністративного суду, позовної заяви про скасування Рішень Комісії ДПС України про відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920, вiд 22.06.2021року.

Згідно п. 4.1 Договору про надання правової допомоги вартість послуг для позивача складає 8693,75 грн. Зазначена вартість послуг складається з наступного.

1) Ознайомлення з пакетом документів Клієнта для підготовки позову - 30 хвилин;

2) Ознайомлення з пакетом документів досудового врегулювання спору - 15 хвилин;

3) Робота з доказами, які підтверджують факти викладені в позовній заяві (додатки до позову, 80-120 аркушів) 30 хвилин;

4) Робота з відповідною судовою практикою, щодо врегулювання предмет спору в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 15 хвилин;

5) Правка та печать позовної заяви з додатками: -3 години; Набір та правка тексту позовної заяви (22 аркуші) -2,5 години; Друк тексту Позовної заяви 3 екз. - 5 хвилин; Друк Додатків до позовної заяви 3 екз.- 15 хвилин. Перевірка комплектності додатків до позовної заяви - 10 хвилин;

6) Вичитка та перевірка тексту позовної заяви - 30 хвилин;

Всього підготовка та подача позовної заяви з додатками в 3 екз. до Одеського окружного адміністративного суду: 5,0 годин, вартістю 1738,75 грн. за годину, всього 8693,75 гривень.

Визначаючи саме такий розмір оплати за одну годину роботи адвокат виходив з рекомендацій Ради адвокатів Чернігівської області та Харківської області щодо визначення мінімальної ставки гонорару адвокатів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати за годину роботи.

13.08.2021 р. позивач сплатив Адвокату 8693,75 грн. (без ПДВ), в якості оплати за правові послуги, згідно Договору, що підтверджується платіжним дорученням №1234 вiд 13 серпня 2021 року.

25.08.2021 року між Адвокатом та позивачем був укладений Акт наданих послуг № 09/08/21-2 за договором № 09/08/21-1.

Тобто, розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 8693,75 гривень, що на думку суду, з врахуванням обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, є справедливим розміром професійної правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Разом з тим, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем до суду не надавалось.

Згідно платіжного доручення від 25 серпня 2021 року № 1236 позивачем сплачено 11350,00 гривень судового збору.

Виходячи з обставини справи та кількості спірних податкових накладних, пов`язаності позовних вимог щодо кожної з них, суд вважає за необхідне, керуючись положенням ч.1 статті 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11 350,00 гривень.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто положеннями вказаної норм закріплено право саме суду встановлювати контроль за виконанням судового рішення і вирішувати у яких випадках належить подавати відповідний звіт. Більше того, такі вимоги не є способом захисту порушеного права та не належать до позовних вимог, які може містити позовна заява у силу ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач в позовній заяві не навів жодного обґрунтування про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у вказаній адміністративній справі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 134, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295, 382 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТИК СВ» (просп. Академіка Глушко, 29, м. Одеса, Одеська область, 65104, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.06.2021 року № 2788705/40351920, № 2788709/40351920, № 2788706/40351920, № 2788710/40351920, № 2788708/40351920 якими було відмовлено у реєстрації податкових накладних № 5 від 09.07.2020 року на суму 496 100,33 грн., № 7 від 10.07.2020 року на суму 172 560,00 грн., № 11 від 11.07.2020 року на суму 170 160,00 грн., № 12 від 11.07.2020 року на суму 127 539,00 грн., № 14 від 21.07.2020 року на суму 175 748,89 грн.

Зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 5 від 09.07.2020 року на суму 496 100,33 грн., № 7 від 10.07.2020 року на суму 172 560,00 грн., № 11 від 11.07.2020 року на суму 170 160,00 грн., № 12 від 11.07.2020 року на суму 127 539,00 грн., № 14 від 21.07.2020 року на суму 175 743,89 грн. датою їх подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТИК СВ» (просп. Академіка Глушко, 29, м. Одеса, Одеська область, 65104, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. та судові витрати зі сплати правничої допомоги у сумі 8693 (вісім тисяч шістсот дев`яноста три) грн. 75 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук