Справа № 380/13718/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

справа №380/13718/21

провадження № П/380/13902/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Головка Л.В., представника відповідача Мельничука Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальної шкоди, яка завдана фізичній особі актом, що визнаний неконституційним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури з такими вимогами: - визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо неналежного розрахунку з позивачем, а саме невиплати йому суми грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки у сумі 151858,85 грн.; - зобов`язати відповідача сплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 151858,85 грн. Позивач стверджує, що на день звільнення з органів прокуратури він отримав грошову компенсацію за 143 календарних дні невикористаної ним відпустки в заниженому розмірі, оскільки така нараховувалася, як стверджує позивач, виходячи з посадового окладу, розмір якого визначений відповідно до Постанови КМУ №505, а не статтею 81 Закону України «Про прокуратуру». Разом з тим, положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням КСУ № 6-р/2020 від 26.03.2020. За підрахунками позивача, сума недоплаченої йому компенсації за невикористані дні відпустки складає 151858,85 грн. На стадії підготовчого провадження представник позивача повідомив суд, що питання правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати виходячи із розміру окладу, встановленого Постановою №505, а не статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», розглядається окремо судом в провадженні іншої адміністративної справи.

Закарпатська обласна прокуратура щодо позову ОСОБА_1 заперечує, вказує, що на день звільнення, 29.10.2020 останньому нарахована та виплачена у повному обсязі компенсація за 143 дні невикористаної відпустки в сумі 194274,08 грн. Відповідач також роз`яснив (а.с.77-79), що при обчисленні розміру компенсації керувався пп. 1, 7 Постанови КМУ від 08.12.1995 №100 та використав відомості про заробіток ОСОБА_1 за 12 місяців перед звільненням.

Суд вислухав промови учасників справи, дослідив долучені сторонами письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 з 08.12.1997 працює в органах прокуратури України на різних посадах, з 10.10.2016 по 29.10.2020 обіймав посаду заступника прокурора Закарпатської області, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.22-29). Наказом від 29.10.2020 № 420к ОСОБА_1 звільнений із займаної посади заступника прокурора Закарпатської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

На момент звільнення ОСОБА_1 на підставі статті 83 КЗпП мав право на отримання грошової компенсації за 143 календарні дні невикористаної ним за період 2015-2020 рр. відпустки (а.с.34).

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 для розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки Закарпатська обласна прокуратура обчислила виходячи із відомостей про його доходи за останні 12 повних місяців перед звільненням (з жовтня 2019 року по вересень 2020 року), такий становить 1358,56 грн. (а.с.33,80). Сума компенсації становить 194274,08 грн. (1358,56 грн./день*143 дні), така виплачена ОСОБА_1 .

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №380/12916/21 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування матеріальної шкоди (відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати, завданої актом, що визнаний неконституційним; http://www.reestr.court.gov.ua/Review/98858271).

При прийнятті рішення суд керується такими міркуваннями щодо застосування релевантних норм права до спірних правовідносин:

Відповідно до частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Порядок обчислення суми грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки визначає Постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок №100) таким чином:

1. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках:

а) надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) (далі - відпустка), або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; […]

II. Період, за яким обчислюється середня заробітна плата

2. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. […]

7. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

При оцінці фактичних обставин справи суд керується такими міркуваннями щодо застосування релевантних норм права до спірних правовідносин:

Сторони визнають такі обставини:

- при звільненні ОСОБА_1 зі служби Закарпатська обласна прокуратура повинна була виплатити йому компенсацію за 143 календарні дні невикористаної в період 2015-2020 рр. відпустки;

- виплачена ОСОБА_1 компенсація в розмірі 194274,08 грн. обчислена як добуток кількості днів невикористаної відпустки на середньоденний заробіток (1358,56 грн./день*143 дні);

- середньоденний заробіток для обчислення компенсації визначено на підставі встановлених пп. 1, 7 Порядку №100 правил, - шляхом ділення сумарного заробітку ОСОБА_1 за останніх 12 повних місяців, що передували звільненню, на відповідну кількість його календарних днів.

Суд перевірив наведені відповідачем обчислення та не встановив арифметичних чи методологічних помилок, що вплинули б на правильність визначення суми компенсації.

Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що суму використаного для наведених вище розрахунків його сумарного заробітку за 12 місяців перед звільненням слід збільшити на суму, обчислену як різниця розміру посадового окладу за його посадою відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та фактично виплаченого окладу на підставі Постанови КМУ №505 за цей період.

Оцінюючи такі аргументи позивача суд визнає їх неспроможними та помилковими з таких мотивів:

Порядок №100 чітко визначає, що обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться:

- виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації;

- шляхом ділення сумарного заробітку за останні 12 місяців на відповідну кількість календарних днів, а отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Отже, для правильного обчислення компенсації на підставі Порядку №100 слід використовувати відомості про суми фактичних виплат за останні 12 місяців (сумарний заробіток), а не таку складову цього заробітку, як посадовий оклад.

Суд встановив, що відповідач при обчисленні суми компенсації діяв у чіткій відповідності до встановлених пунктами 1, 7 Порядку №100 правил, використовуючи відомості про сумарний заробіток ОСОБА_1 за 12 місяців, при цьому в принципі не застосовував в розрахунках такої величини, як розмір посадового окладу позивача (а.с.80).

Отже, аргументи позивача про допущені відповідачем порушення при обчисленні розміру компенсації за невикористані дні відпустки є голослівними та нічим не підтверджені.

Суд зауважує, що питання правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 посадового окладу в певному розмірі за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року в принципі не входить в предмет доказування у цій справі. Більше того, це питання вирішується судом в провадженні іншої адміністративної справи (№380/12916/21), в котрій ще не постановлене остаточне рішення. Отже, лише у випадку, коли набере законної сили та буде виконане рішення суду про доплату ОСОБА_1 різниці між посадовими окладами, визначеними статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» та Постановою КМУ №505, за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року (тобто фактично збільшиться розмір його сумарного заробітку за цей період), ОСОБА_1 матиме підстави ініціювати питання про перерахунок відповідачем суми виплаченої позивачу компенсації за невикористані станом на дату звільнення (29.10.2020) дні відпустки. За встановлених станом на дату розгляду цієї справи фактичних обставин передумови для такого перерахунку відсутні (ще не настали і невідомо, чи взагалі настануть), тому вимоги ОСОБА_1 до відповідача є передчасними та очевидно безпідставними.

Відповідно до встановлених КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу покладаються судом на нього. Відповідач не повідомив суд про понесення ним судових витрат, щодо яких суд може вирішити питання про розподіл між сторонами за цього суб`єктного складу учасників справи.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 371, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31.12.2021.

Суддя Москаль Р.М.