Справа № 357/10127/21
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до: 1) інспектора Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київський області Департаменту патрульної поліції Лановенка Олександра Олександровича; 2) Управління патрульної поліції у Київський області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО № 4607977, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.; 2) закрити провадження у справі; 3) винести окрему ухвалу, якою довести до відома відповідних посадових осіб про порушення, виявлені в процесі розгляду справи, вчинені капралом поліції Лановенком Олександром Олександровичем .

В обґрунтування позову вказав, що 09.08.2021 року о 06:28 год в м. Біла Церква по вул. Князя Володимира поліцейським батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області капралом поліції Лановенком Олександром Олександровичем винесено щодо позивача оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4607977. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: вимірювання швидкості проводилось приладом ТruCam ТС000681, який не був закріплений стаціонарним способом, а знаходився в руках поліцейського, приладом зафіксовано швидкість 73 км/год., при цьому вимірювальний прилад має похибку 2 км/год., ручне використання відеотехніки суперечить ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та може дати більшу похибку, ніж передбачено, що ставить під сумнів швидкість автомобіля; на відеозаписі з ТruCam ТС000681 не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля, а отже відсутні докази, що вказане правопорушення скоїв позивач; всупереч ст. 278 КУпАП відповідач не провів підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, на початку розгляду справи не роз`яснив його права та обов`язки, не дав можливості ознайомитись з матеріалами справи, не дослідив та не оцінив докази вини, не надав можливості надати пояснення по справі, не надав можливості відкласти розгляд справи з метою отримання правової допомоги, про яке позивачем заявлено клопотання, постанову було винесено без фактичного розгляду справи, не повідомлено про застосування до позивача превентивного методу, тож відео з боді камери 001304 не є належним доказом, оскільки отримано з порушенням Закону; зазначено про відеозапис неправомірних дій відповідача, який знаходиться на відеохостингу YouTube: https://youtu.be/Tp49QfNx84M, який просив відтворити. Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог чинного законодавства, просить її скасувати.

30.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

01.09.2021 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

29.09.2021 року від представника відповідача-1 Клепача В.А. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив обґрунтований тим, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 09.08.2021 року екіпажем «Комета» за допомогою вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 ТС 000681 зафіксовано порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу Lanos н.з. НОМЕР_1 , рухаючись о 06:14 год. за адресою м. Біла Церква проспект Князя Володимира, 3, зі швидкістю 73 км/год. перевищив встановлене обмеження швидкості на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Зазначено про принцип роботи лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 та здійснення фіксації швидкості транспортного засобу з застосуванням алгоритму шифрування АЕS, що унеможливлює підробку змісту інформації від моменту її фіксації. Вказано про правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 ТС000681, який має сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку та експертний висновок про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS. Зазначено також, що вказаний прилад відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тож його використання відбувається як у мобільному, так і у статичному положенні. Під час вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням встановленої законодавством процедури та з урахуванням усіх обставин справи, в тому числі були враховані відеозапис правопорушення та усі пояснення позивача. Вказано, що самим позивачем не було реалізовано право на отримання правової допомоги, поліцейський не заперечував проти цього. Зазначено про посилання позивача на редакцію статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка втратила чинність з 17.03.2021 року. Просив повністю відмовити у задоволенні позову.

До відзиву представник відповідача-1 надав оптичний диск, що містить відеофайл спілкування позивача з інспектором.

08.10.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь позивача на відзив. В обґрунтування відповіді зазначено, що постанова була винесена без врахування відео/фото доказів правопорушення, які мали б бути отримані із ТruCam ТС000681, деякі права поліцейський назвав вже після притягнення позивача до відповідальності, після винесення постанови відповідач-1 не ознайомив його з порядком та строками оскарження, що є грубим порушенням. Визнав, що посилався на недіючу норму законодавства, але зазначив, що внесені зміни не передбачають тримання в руках засобів фото/відео фіксації правопорушень. Вказано про неналежність доказу - відео з боді камери, а також те, що воно не засвідчене ЕЦП. Просив визнати відзив відповідача-1 таким, що не був поданим та розглядати справу за наявними матеріалами без врахування відзиву з додатками з підстав не надання доказів його направлення іншим учасникам справи. Повторно до попереднього просив задовольнити позов.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09.08.2021 року постановою серії ЕАО № 4607977, складеною інспектором батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області капралом поліції Лановенком Олександром Олександровичем, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09.08.2021 року о 06:14:39 м. Біла Церква вулиця Князя Володимира, 3, керуючи транспортним засобом в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту м. Біла Церква», рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Наявна у справі копія постанови від 09.08.2021 року містить відомості про долучення до неї додатків (доказів): відео з боді камери 001304, а також відомості про те, що швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000681.

Відповідно до копії свідоцтва ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19785 від 07.10.2020 року на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruCam LТI20/20 № ТС000681, вказаний пристрій відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Свідоцтво чинне до 07.10.2021 року.

Механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruCam LТI20/20 відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruCam LТI20/20. Вимоги з технічного захисту інформації», що вбачається з експертного висновку Департамента ДАІ МВС України.

Згідно з копією експертного висновка Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в лазерному вимірювачі швидкості ТruCam LТI20/20 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт, об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Термін дії висновку - до 27.09.2021 року. Дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами наведеними у додатку.

В переліку додатку до вказаного експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року зазначено номер зразка об`єкта експертизи ТС000681, на якого розповсюджується дія експертного висновку.

Згідно з копією сертифікату Міністерства економічного розвитку і торгівлі України серії А № 006694 (UA-MI/1-2903-2012) від 29.08.2012 року, лазерний вимірювач швидкості ТruCam LТI20/20 є затвердженим типом засобу вимірювальної техніки. Міжповірочний інтервал - не більше одного року.

Згідно з копією листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року № 22-38/49, лазерний вимірювач ТruCam LТI20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів та відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

До відзиву представник відповідача надав оптичний диск, що містить відеофайли в форматі МР4: 01304@223110, 01304@273110, 01304@323110, 01304@373110, _fA000_0809_061409, файл _fA000_0809_061409 формату JPEG (зображення), а також паперова копія фотофайлу _fA000_0809_061409.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853.

Згідно п. 12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 1 статті 122 КпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП України, відповідачем надано фото та відео файли, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 ТС000681, на яких зафіксовано, що автомобіль марки Daewoo Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Білій Церкві по вулиці Князя Володимира, 3, перевищив швидкість більше, як на 20 км/год., а саме, рухався зі швидкістю 73 км/год.

При цьому суд зауважує, що позивач хоч і заперечує факт його перебування за кермом автомобіля в момент скоєння правопорушення, проте у позові він фактично визнає вказаний факт, вказане вбачається зі сторінки 2 позову де зазначено: «При замірюванні швидкості «з рук» похибка була більшою, що призвело до невірних замірів моєї швидкості».

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, позивач керуючи транспортним засобом, мав рухатись в межах населеного пункту із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідачем до відзиву на адміністративний позов додано копії документів, зокрема, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС000681, яке підтверджує правомірність використання вказаного приладу.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості TruCam LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

Можливість використання приладу TruCam LTІ 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому, жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 09.08.2021 року о 06:14:39 годині позивач, керуючи транспортним засобом марки Daewoo Lanos з державним номерним знаком НОМЕР_1 у м. Біла Церква по вулиці Князя Володимира, 3, перевищив швидкість в населеному пункті більше як на 23 км/год., а саме, рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

За таких обставин, відповідачем повністю доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом також досліджено наданий відповідачем-1 відеозапис розгляду адміністративної справи з боді камери та зустрічний відеозапис розгляду адміністративної справи позивача, розміщений на відеохостингу YouTube за адресою: https://youtu.be/Tp49QfNx84M, які є за своїм змістом аналогічні один одному.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 76 КАС України).

З огляду на вказані норми, суд визнає вказані докази належними, допустими, достовірними та достатніми.

З наданих відеозаписів вбачається, що під час зупинки транспортного засобу позивача та розгляду адміністративної справи, інспектор поліції представився, пред`явив на вимогу позивача службове посвідчення, назвав причину зупинки, зачитав права особи, яка притягується до відповідальності, в тому числі зазначив про можливість скористатись правовою допомогою, інспектор Лановенко О.О. не заперечував проти залучення правозахисника. Також позивач був ознайомлений зі змістом відео правопорушення.

При дослідженні відеодоказів, судом не встановлено грубих порушень інспектора поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому суд зауважує, що позивач скористався своїм законним правом на оскарження винесеної відносно нього постанови, також звернувся на адресу суду з відповіддю на відзив, яка прийнята судом до уваги, однак правомірність застосування санкції до позивача переглянута судом в межах даної справи.

Суд погоджується з доводами позивача про наявність процесуального порушення зі сторони відповідача-1 щодо ненадання суду доказів направлення на адресу позивача відзиву на позов, однак зауважує, що по суті вказане порушення не впливає на обставини справи. Крім того, позивач 29.09.2021 року ознайомився з матеріалами справи та 08.10.2021 року надав відповідь на відзив, тому суд залишає клопотання позивача з проханням про визнання вказаного відзиву таким, що не був поданим та здійснення розгляду справи за наявними матеріалами без врахування відзиву з додатками, з підстав не надання доказів його направлення іншим учасникам справи - без задоволення.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач-1 під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

При прийнятті такого рішення, судом також враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Під час судового розгляду відповідачем були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, спростовано твердження останнього про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд вважає, що рішення відповідача під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято без порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а отже адміністративний позов слід залишити без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, не підлягає задоволенню вимога позивача про винесення окремої ухвали стосовно капрала поліції Лановенка Олександра Олександровича .

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) інспектора Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київський області Департаменту патрульної поліції Лановенка Олександра Олександровича; 2) Управління патрульної поліції у Київський області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяА. Ю. Цуранов