Справа № 160/22209/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Камінській С.В.
позивача представника відповідача ОСОБА_1 Армашової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальної шкоди, -
1. 15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Держави України в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про:
- стягнення з Держави України в особі Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 у сумі 354162,08 грн.
2. Ухвалою від 19.11.2021 адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків шляхом надання належним чином оформленого адміністративного позову з урахуванням вимог статті 160 КАС України, а саме із зазначенням відповідача за поданим адміністративним позовом та викладенням змісту позовних вимог до такого відповідача.
3. 23.11.2021 позивачем на виконання вимог суду подано уточнену позовну заяву, у якій відповідачем визначено Дніпропетровську обласну прокуратуру, та заявлено наступний зміст позовних вимог:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 у сумі 354162,08 грн.
4. Ухвалою від 25.11.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази у відповідача, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.
5. Ухвалою суду від 03.12.2021 постановлено подальший розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, замінивши судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 16.12.2021.
6. 16.12.2021 відповідачем надано відзив на позов.
7. У підготовчому засіданні 16.12.2021 за участю позивача та представника відповідача оголошено перерву до 28.12.2021 для ознайомлення позивача із відзивом.
8. 23.12.2021 позивач надав відповідь на відзив.
9. 28.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та за письмовою згодою сторін призначено розгляд справи по суті одразу після закінчення підготовчого засідання.
10. У судовому засіданні 28.12.2021 сторони підтримали обрані правові позиції.
11. Розмір встановленої позивачу заробітної плати прокуратурою був визначений постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 замість Закону України «Про прокуратуру».
12. Наведене регулювання рівня заробітної плати спричинило позивачу матеріальну шкоду у вигляді неврахованої та невиплаченої частини заробітної плати, оскільки таке регулювання спірних відносин визнано таким, що суперечить статті 8 Конституції України у пункті 2.3 рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018 (2840/18).
13. Із посиланням на абзац третій пункту 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, позивач зазначив, що його статус прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області є рівнозначним статусу прокурора окружної прокуратури, визначеному пунктом 19 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру».
14. Підхід стосовно прокурорів місцевих прокуратур є дискримінаційним та порушує права прокурорів на забезпечення належних умов праці, створює передумови для посягань на їх незалежність. Крім того, коли прокурори усіх рівнів виконують рівноцінну роботу щодо реалізації встановлених Конституцією та законами України повноважень, але отримують різну заробітну плату, це негативно впливає на атмосферу в колективах, позначається на взаємовідносинах між прокурорами.
15. Згідно із частиною першою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
16. Таким чином, питання заробітної плати прокурора не регулюється ані постановою Кабінету міністрів України, ані Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
17. Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020, висновки якого є обов`язковими, з 26.03.2020 до 22.10.2021 заробітна плата прокурорів повинна регулюватися виключно на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
18. Положення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Закону № 113-ІХ дублюють положення Бюджетного кодексу України, які визнані неконституційними.
19. Із посиланням на частину третю статті 152 Конституції України, статті 1173, 1174, 1175, 1176 ЦК України, позивач зазначив, що завдана шкода включає період з 01.04.2020 по 22.10.2021.
21. У разі належного виконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 позивачу повинно було б бути нараховано 706639,60 грн заробітної плати, зокрема:
22. За період з 01.04.2020 по 22.10.2021 позивачу фактично виплачено 352477,52 грн.
24. Ненараховану та невиплачену частину заробітної плати визначено позивачем шкодою (упущеною вигодою в сенсі пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України), яка повинна бути виплачена позивачу.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
25. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши, що Дніпропетровська обласна прокуратура не наділена правом самостійно встановлювати посадові оклади для працівників чи здійснювати їх перерахунок, у розмірах інших, аніж ті, які були передбачені у кошторисах на відповідні роки.
26. Частини третю, четверту статті 81 Закону № 1697-VII викладено Законом № 113-ІХ у редакції, відповідно до якої визначені посадові оклади прокурора окружної прокуратури.
27. При цьому, абзацом третім пункту 3 «Прикінцевих та перехідних» положень Закону № 113-ІХ визначено, за прокурорами місцевих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
28. Оскільки Законом № 1697-VII (зі змінами, внесеними Законом № 113-ІХ) та Законом № 113-ІХ передбачено оплату працівників місцевих прокуратур, які не пройшли атестацію, відповідно до Постанови № 505, бездіяльність з боку Дніпропетровської обласної прокуратури щодо позивача відсутня.
29. Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
30. Таким чином, дія статті 81 Закону № 1697-VII в частині визначення розміру посадового окладу з розрахунку до прожиткового мінімуму, поширювалася б на ОСОБА_1 виключно у разі успішного проходження ним атестації та переведення до окружної прокуратури, що в даному випадку не відбулося, оскільки позивача звільнено з посади у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, а тому оплата його праці у період з 01.04.2020 по 22.10.2021 (день звільнення) здійснена Дніпропетровською обласною прокуратурою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» правомірно.
31. За змістом позовної заяви та позовних вимог позивач не визначився із правовою природою коштів, які він просить стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
32. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.08.2013 працював в органах прокуратури, з 15.12.2015 призначений прокурором Павлоградської місцевої прокуратури.
33. Наказом Дніпропетровської обласної прокуратури від 19.10.2021 № 3331к, із урахуванням змін, внесених наказом від 20.10.2021 № 3342к, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації з 22.10.2021.
34. Згідно довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 18.08.2021 № 27-374вих-21, посадовий оклад з 06.09.2017 по 21.07.2021 щомісяця складав 5660 грн за посадою прокурор Павлоградської місцевої прокуратури.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
35. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (далі - Постанова № 505) затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.
36. Згідно із пунктом 6 Постанови № 505, видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці.
37. Окремими положеннями пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, чинними з 01.01.2015 згідно із змінами, внесеними Законом від 28.12.2014 № 79-VІІІ, було установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
38. Окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2020 від 26.03.2020.
39. Статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності з 15.07.2015, встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
40. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством (частина друга статті 81 Закону № 1697-VII).
41. Частиною третьою статті 81 Закону № 1697-VII у первісній редакції визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.
42. Прокурорам виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу (частина шоста статті 81 Закону № 1697-VII).
43. З 16.07.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» від 02.07.2015 № 578-VIII, згідно із внесеними змінами частиною другою статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
44. З 01.01.2017 частина третя статті 81 Закону № 1697-VII викладена в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, згідно із якою посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
45. В редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX частина третя статті 81 Закону № 1697-VII, яка набрала чинності 25.09.2019, містить наступний зміст:
- абзац перший: посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
- абзац другий: з 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
46. Пунктом 3розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, який набрав чинності 25.09.2019, визначено:
- абзац перший: до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури;
- абзац другий: після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором;
- абзац третій: за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
47. Надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає, що заявлений спір розглядається в межах заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, у судовому засіданні позивач пояснив, що ним заявлені дві основні позовні вимоги, допущену бездіяльність позивач оцінює як передумову відшкодування матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди.
48. Спричинення шкоди позивач пов`язує із ненарахуванням та невиплатою заробітної плати за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 у розмірі, визначеному статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
щодо рішення Конституційного Суду України
49. Окремими положеннями пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, чинними з 01.01.2015 згідно із змінами, внесеними Законом від 28.12.2014 № 79-VІІІ, було установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
50. З 26.03.2020 окреме положення пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020.
51. Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
52. Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
53. Таким чином, з дня постановлення рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 положення пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України у вказаній частині втратило чинність.
щодо застосування рішення Конституційного Суду України
54. Позивачем зазначено, що період оскаржуваної бездіяльності та завдання шкоди тривав з 01.04.2020 по 22.10.2021.
55. Судом не встановлено застосування відповідачем у спірний період пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, яким було врегульовано застосування норм і положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
56. При нарахуванні позивачу заробітної плати у період з 01.04.2020 по 22.10.2021 відповідач керувався пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, який набрав чинності 25.09.2019, яким зокрема встановлено, що на період до дня звільнення або переведення прокурора місцевої прокуратури до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, оплата праці працівників місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
щодо визнання протиправною бездіяльності
57. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача з ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
58. Згідно із частиною третьою статті 81 Закону № 1697-VII в редакції, чинній до 25.09.2019, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становив 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
59. З 25.09.2019 розмір посадового окладу частиною третьою статті 81 Закону № 1697-VII встановлено для прокурорів окружних прокуратур.
60. З матеріалів справи вбачається, що у період з 01.04.2020 по 22.10.2021 позивач займав посаду Павлоградської місцевої прокуратури та у вказаний не був переведений до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури або окружної прокуратури.
61. Судом встановлено, що відповідачем у спірний період нараховувалась та виплачувалась заробітна плата на виконання абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Закону № 113-IX, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
62. Зокрема, відповідачем застосовано розмір посадового окладу, встановлений Постановою № 505.
63. Надаючи оцінку доводам позивача, що у абзаці третьому пункту 3 розділу ІІ Закону № 113-IX фактично продубльовано норми пункту 26 Бюджетного кодексу України, визнані неконституційними, як підстави задоволення позову, суд вважає їх необґрунтованими.
64. Зокрема, у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, звернула увагу на те, що рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.
65. Оскільки норми абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Закону № 113-IX як закону прийнятого пізніше, та такого, що регулює спеціальні правовідносини у обмежений період проведення реформування органів прокуратури, не були визнані неконституційними, відповідач, виконуючи вимоги статті 19 Конституцій України, не мав іншого способу правомірної поведінки як застосувати норми Закону № 113-IX.
66. Таким чином, судом не встановлено допущення відповідачем оскаржуваної бездіяльності.
67. При цьому, предметом спору у цій справі позивач не заявляє стягнення заробітної плати.
щодо стягнення матеріальної шкоди
68. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.04.2020 по 22.10.2021 у сумі 354162,08 грн.
69. В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на частину третю статті 152 Конституції України, згідно із якою матеріальна шкода, завдана фізичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.
70. Судом встановлено, що відповідач у спірний період не застосовував норми Бюджетного кодексу України, визнані неконституційними, а керувався пунктом 3 розділу ІІ Закону № 113-IX, а позивач не займав посаду прокурора окружної прокуратури.
71. Заподіяну шкоду позивач визначає як різницю між отриманою заробітною платою та тією, що передбачена статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
72. Однак, суми недоплаченої заробітної плати, у період 01.04.2020 по 22.10.2021, неможливо визнати матеріальною шкодою, оскільки поняття «заробітна плата» та «матеріальна шкода» є різними за своєю правовою природою.
73. Відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
74. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
75. Отже, вказаними нормами права визначено поняття «збитків (шкода)», під якими розуміються як прямі збитки так і упущену вигоду.
76. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
77. Визначаючи недоотриману заробітну плату як шкоду (збитки), позивач фактично виходить із того, що така шкода завдана актом, який визнано неконституційним у встановленому порядку.
78. Але, неконституційним визнано акт, яким було врегульовано розмір заробітної плати прокурорів до 26.03.2020 (дата прийняття Конституційним Судом України рішення).
79. Після вказаної дати і до часу звільнення позивача з органів прокуратури будь-які акти, якими врегульовано порядок оплати праці прокурорів, неконституційними не визнавалися.
80. Отже, стверджувати про те, що позивачу було заподіяно саме шкоду (завдано збитків) за період його роботи з 01.04.2020 по 22.10.2021, підстав не існує.
81. Враховуючи зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування шкоди за період з 01.04.2020 по 22.10.2021.
VІ. ВИСНОВКИ СУДУ
82. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.
83. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
2. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.
3. Повне рішення складено 29.12.2021.
Суддя І.О. Верба