Справа № 420/19806/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей, визначених ст.ст.268, 269, 271, 272, 287 КАС України адміністративну справу за позовною заявою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство «ГРАФФФИТ» про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, вказує, що згідно інформації, одержаної з відкритих джерел та реєстрів, управлінням встановлено, що ПП «ГРАФФИТ» не перебуває в процесі припинення або в процесі провадження у справі про банкрутство, санації. Розмiр статутного (складеного) ПП «ГРАФФИТ» становить 8315300,00 грн. Згідно даних Порталу єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua), ПП «ГРАФФИТ» як замовником будівництва у квітні 2019 одержано дозвіл на будівельні роботи по об`єкту будівництва: «Нове будівництво готелю апартаментного типу за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 20» (№ ОД 57). 26.10.2020 управлінням державного контролю Одеської міської ради видано Сертифікат про прийняття архітектурно-будівельного експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів - «Нове будівництво готелю апартаментного типу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 20 (№ од 88).

З огляду на вищевикладене і правове регулювання спірних відносин, з яких виник спір, управління приходить до висновку, що в порушень вимог статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання Постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері регулювання містобудівної діяльності. З постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не вбачається, що державним виконавцем було перевірено майновий стан ПП «ГРАФФИТ» та виконані всі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» або має місце заборона на звернення стягнення на майно чи кошти ПП «ГРАФФИТ», якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

05.11.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог вищевказаної ухвали із доказами сплати судового збору у розмірі 2379,00 грн.

Ухвалою від 12.11.2021 року Одеським окружним адміністративним судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул.Адміральська, 20, м.Миколаїв, 54001) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (Польський узвіз, 6, м.Одеса, 65026) про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 та зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження по справі;

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство «ГРАФФФИТ» (вул.Автозаводська, будинок 2, м.Київ, 04074, );

- доручено Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (на адресу електронної пошти: та засобами поштового зв`язку) у п`ятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №63298768;

- зупинено провадження по справі №420/19806/21 до надходження відповіді на доручення.

02.12.2021 року (вх.№6766/21) від представника відповідача до суду надійшли матеріали виконавчого провадження.

21.12.2021 року засобами електронної пошти та 24.12.2021 року засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява, в якій представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради просить розглядати справу № 420/19806/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon за участю представника позивача.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, судові засідання по справі № 420/19806/21 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство «ГРАФФФИТ» про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768, в тому числі призначене на 29.12.2021 року о 09:45 год., вирішено здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua - «EasyCon»).

У судове засідання 29.12.2021 року представники відповідача та третьої особи не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року судом поновлено провадження по справі.

З урахуванням думки представника позивача, у судовому засіданні 29.12.2021 року судом вирішено проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступне.

26.09.2019 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради прийнято постанову про накладення на приватне підприємство «ГРАФФФИТ» штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 27-713/22.02-13.

Вказаною постановою ПП «ГРАФФИТ» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 6 статті 2 закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 60 210 гривень.

Як зазначено у позові, ПП «ГРАФФФИТ» у встановлений чинним законодавством України п`ятнадцятиденний строк постанову № 27-713/22.02-13 до суду не оскаржило, штраф не сплатило.

27.05.2020 року листом вих. № 335/22.01-21 позивачем до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) була подана заява про відкриття виконавчого провадження.

15.06.2020 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято повідомлення № 34075 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з огляду на пропущення встановленого законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Як зазначено у позові, не погоджуючись із прийнятим державним виконавцем рішенням, управління неодноразово подавало скарги на дії державного виконавця до начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та за результатами вжитих управлінням заходів, 15.10.2020 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 63298768).

15.10.2020 року, 28.10.2020 року головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках ВП №63298768 прийнято постанови про арешт коштів боржника.

23.10.2020 року головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складно акт про те, що на момент виходу за адресою: вул.Канатна, 29, боржника не знайдено.

07.09.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП №63298768 про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові вказано, що станом на момент проведення виконавчих дій, майна на яке можна звернути стягнення виявити не вдалося.

Вважаючи постанову про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 6 та 7 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч.1, п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 4 стаття 18 Закону України Про виконавче провадження вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частинами 3 -8 статті 48 Закону України Про виконавче провадження Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 52 Закону України Про виконавче провадження визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця.

Так приписами даної статті визначено виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У разі якщо на зазначене у частині п`ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер`єру офісів, готова продукція та товари тощо);

2) об`єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Звернення стягнення на кошти та інше майно фізичних осіб - підприємців здійснюється за правилами, визначеними цією статтею.

Стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється у порядку, встановленому Національним банком України.

Відповідно до пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження № 63298768, приватному підприємству «ГРАФФФИТ» станом на 28.10.2020 року належить:

- на праві власності - об`єкт незавершеного будівництва, готель апартаментного типу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- на праві оренди - земельна ділянка кадастровий номер :52:013:0148 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

Згідно відповідей на запити №10772562 від 08.07.2021 року, №113052099 від 03.09.2021 року у приватного підприємства «ГРАФФФИТ» наявні відкриті рахунки у АТ «Банк альянс», АТ «Укрсиббанк», АТ «Приватбанк».

В матеріалах виконавчого провадження наявний лист АТ «Банк альянс», в якому зазначено про недостатність коштів на рахунках приватного підприємства «ГРАФФФИТ» для виконання постанови державного виконавця.

Також матеріалах виконавчого провадження наявний лист АТ «Укрсиббанк» про прийняття до виконання постанови державного виконавця про арешт коштів приватного підприємства «ГРАФФФИТ».

В матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь на запит №107725330 від 08.07.2021 року згідно якого відповідно до відомостей Міністерства внутрішніх справи України відсутні дані щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Крім того, з наданих до суду позивачем доказів вбачається, що ПП «ГРАФФИТ» як замовником будівництва у квітні 2019 одержано дозвіл на будівельні роботи по об`єкту будівництва: «Нове будівництво готелю апартаментного типу за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 20» (№ ОД 57). 26.10.2020 управлінням державного контролю Одеської міської ради видано Сертифікат про прийняття архітектурно-будівельного експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів - «Нове будівництво готелю апартаментного типу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 20 (№ ОД 88).

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем вчинялись дії по стягненню з боржника заборгованості з рахунків, що у нього відкриті в АТ «Приватбанк», а саме доказів направлення постанови про арешт коштів боржника на адресу банку, жодного листування з вказаним банком.

Разом з цим, докази того, що у третьої особи на рахунках в АТ «Укрсиббанк» немає коштів на які може бути звернуто стягнення в рамках ВП 63298768 відсутні.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази перевірки наявного у боржника по виконавчому провадженні ВП 63298768 рухомого та нерухомого майна у місяці прийняття спірної постанови.

Суд вважає, що висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 07.08.2018 року по справі №910/25970/14.

Суд вважає, що сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII), не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 19.08.2019 року по справі № 913/438/16.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнята передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального вчинення виконавцем вичерпних заходів для виконання вимог виконавчого документа.

За таких обставин, суд вважає, що при винесенні постанови державний виконавець діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова від 07.09.2021, винесена в рамках ВП № 63298768 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство «ГРАФФФИТ» про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство «ГРАФФФИТ» про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 07.09.2021 року ВП 63298768 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.09.2021, винесену в рамках ВП № 63298768 Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул.Адміральська, 20, м.Миколаїв, 54001, ).

Відповідач Перший Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (Польський узвіз, 6, м.Одеса, 65026, );

Третя особа - приватне підприємство «ГРАФФФИТ» (вул.Автозаводська, будинок 2, м.Київ, 04074, ))

Суддя Корой С.М.