Справа № 193/314/19(2-а/193/15/19)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 193/314/19(2-а/193/15/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області ДПП Зульфугарова Раміза Бекеровича на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року (суддя Кащук Д.А.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області ДПП Зульфугарова Раміза Бекеровича, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати незаконними дії відповідача, визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 982966 від 15 лютого 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки він керував мопедом, а котив його, що свідчить про безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 982966 від 15 лютого 2019 року винесену поліцейським роти №1 батальйону №2 УПП в м. Кривий Ріг Зульфугаров Раміз Бекірович, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено штраф у сумі 510,00 грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги в частині визнання дій поліцейського роти №1 батальйону №2 УПП в м. Кривий Ріг Зульфугаров Раміз Бекірович щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними залишено без задоволення.

В частині відмови у задоволенні адміністративного позову рішення суду першої інстанції не оскаржено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на доведеність вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Зульфугаровим Рамізом Бекіровичем було винесено постанову ОСОБА_1 АР№ 892966 від 15.02.2019 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності до частини 2 статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. в дохід держави.

Підставою для винесення вищевказаної постанови, вказано ті обставини, що 15 лютого 2019 року о 21 год. 54 хв. позивач рухаючись в Тернівському районі по вул. Арсентьєва, буд.10 керуючи мопедом «Honda» не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того , що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем не доведено, що позивач керував транспортним засобом відповідної категорії.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими такі висновки суду з таких підстав.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Серед вимог частини 1 статті 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень пункту 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За правилами пункту 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до визначень пункту 1.10. ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водночас, водієм у розумінні ПДР є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пішохід, відповідно до пункту 1.10. ПДР - це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

У диспозиції частини 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Відповідачем в якості доказів до матеріалів справи долучено відеозапис з місця події, який був досліджений судом.

З дослідженого судом відеозапису слідує, що відеозапис не містить доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а фіксує лише факт спілкування позивача з працівниками поліції, отже вказаний відеозапис не є належним доказом в розумінні статті 73 КАС України.

Інших доказів на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом відповідачем не надано.

Отже, за встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що у діях позивача відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності, так як факт керування позивачем транспортним засобом не доведено належними та допустими доказами.

При цьому в контексті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зауважує, що правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 зроблено висновок, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Враховуючи ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано встановленим обставинам належну юридичну оцінку. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області ДПП Зульфугарова Раміза Бекеровича - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко