Справа № 320/1323/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1323/21 Головуючий у 1 інстанції - Панова Г.В. Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Енергопром» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Еко-Енергопром» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29.05.2020 № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 29.05.2020 № в частині застосованих штрафних санкцій в сумі 8 360 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем була проведена камеральна перевірку даних, задекларованих ТОВ «Еко-Енергопром» у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період лютий 2020 року, за результатами якої склало акт від 13.04.2020 №1951/10-36-51/35998376 (далі - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту, задекларованого у податковій декларації за лютий 2020 рік, на суму ПДВ 33 440 грн.

Не погоджуючись із висновком акта перевірки ТОВ «Еко-Енергопром» надіслало до контролюючого органу письмові заперечення, однак відповідач повідомив позивача про залишення висновку акта перевірки без змін.

29.05.2020 Головне управління Державної податкової служби у Київській області на підставі акта перевірки прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № , яким визначило ТОВ «Еко-Енергопром» до сплати суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 50 160 грн. (з них за податковим зобов`язанням 33 440 грн., за штрафними санкціями 16 720 грн.).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині визначеної суми податкового зобов`язання 33 440 грн. прийнято обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень, що визначені Конституцією та Законами України. Також, суд дійшов висновку про правомірність застосованих до позивача штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення лише в частині суми 8 360 грн., оскільки не підтверджено документально обставин повторного упродовж 1095 днів визначення позивачу податкового зобов`язання з ПДВ.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Абзацом 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у січні 2020 року ТОВ «Партнер Імпульс» (як постачальник/продавець) виписало на адресу отримувача/покупця ТОВ Еко-Енергопром» податкові накладні на загальну суму ПДВ 33 439, 84 грн., а саме: за № 2711 від 29.01.2020 на суму 103 477, 44 грн. (в т.ч. ПДВ 17 246,24 грн.) і за № 2712 від 30.01.2020 на суму 97 161,60 грн. (в т.ч. ПДВ 16 193,60 грн.).

Виходячи зі змісту наведених норм ст. 201 Податкового кодексу України граничним терміном для реєстрації виписаних ТОВ «Партнер Імпульс» на користь позивача податкових накладних від 29.01.2020 №2711 та від 30.01.2020 № 2712 було 15.02.2020.

Однак, як вбачається з текстів роздруківок квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що були сформовані в автоматизованій системі «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, вказані податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.03.2020. ТОВ Еко-Енергопром», вказана інформація не спростована жодними документальними доказами.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Отже, від обставини своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної також залежить період декларування податкового кредиту.

Зважаючи на викладене, контролюючий орган вірно встановив, що при заповненні податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 рік позивачем була допущена помилка в частині формування суми податкового кредиту за рахунок несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних, оскільки суми ПДВ - 33 439, 84 грн., зазначені в податкових накладних, складених у січні 2020 року, несвоєчасно зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме у березні 2020 року, та можуть бути включені до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, у якому вони зареєстровані в Реєстрі, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів із дати складення податкових накладних/розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв`язку із визначенням позивачу за наслідком проведеної камеральної перевірки податкового зобов`язання по ПДВ у розмірі 33 440 грн. ГУ ДПС у Київській області застосувало до позивача також штрафні санкції у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, - тобто, в сумі 16 720 грн.

Колегія суддів зауважує, що за вимогами вказаних вище норм, застосування до платників податків штрафних санкцій у розмірі 50 % пов`язані із, зокрема, повторним протягом 1095 днів визначені контролюючим органом суми податкового зобов`язання. При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що на протязі 1095 днів мало місце повторне визначення позивачу податкового зобов`язання по відповідному платежу. Відтак, правових підстав для застосування штрафної санкції у наведеному вище розмірі у даному випадку у відповідача також не було.

При цьому, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.