Справа № 280/5772/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5772/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,
розглянувши в порядку
письмового провадження
в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі Позивач) через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 10 листопада 2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 10 листопада 2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 70553 гривні 74 копійки із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду (а.с.37-38).

Ухвала суду мотивована тим, що Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення у липні 2021 року, тобто більш ніж через три роки після звільнення з публічної служби та з пропуском місячного строку з дня звільнення та проведення з ним розрахунку. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом Позивачем не надано, а судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, Позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що індексація заробітної плати, а в розглядуваному випадку грошового забезпечення військовослужбовця, є його складовою частиною та не підлягає обмеженню звернення до суду будь-яким строком.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

З метою реалізації вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Аналогічні висновки були неодноразово висловлені Верховним Судом при вирішенні подібних правовідносин, а саме у постанові від 29 вересня 2021 року (справа № 160/8332/20), постанові від 24 вересня 2020 року (справа №806/2883/17), від 11 липня 2019 року (справа №814/2789/16), від 01 грудня 2019 року (справа №823/726/16), від 13 січня 2020 року (справа №814/1007/16).

У даній справі Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, предмет якого опосередковує питання нарахування і виплати індексації грошового забезпечення.

За таких обставин, звернення до суду із наведеними позовними вимогами не обмежуються будь-яким строком, в той час як посилання суду першої інстанції на пропуск Позивачем строку звернення до суду суперечить правовому регулюванню відповідних відносин та висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права.

При цьому посилання суду першої інстанції на правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20, є необґрунтованими, оскільки предметом розгляду у вказаній справі було стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в той час, як предметом розгляду у справі, що розглядається є невиплата, на думку Позивача, в повному обсязі індексації грошового забезпечення, яка є складовою грошового забезпечення, а тому спірні правовідносини не є тотожними та виникли за різних обставин.

Водночас, в апеляційній скарзі Позивач також послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18, висновки в якій, на його думку, підтверджують те, що звернення до суду з цим позовом не обмежується будь-яким строком, оскільки індексація грошового забезпечення, яку він просить виплатити на його користь, включається до фонду заробітної плати.

Проте таке посилання не можна визнати обґрунтованим, оскільки у вказаному судовому рішенні спірним питанням було ненарахування та невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, тоді як у справі, що розглядається, спірним питанням є невиплата в повному обсязі індексації грошового забезпечення, тому спірні правовідносини не є тотожними та виникли за різних обставин.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції констатує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилково висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дяченко Олексія Володимировича - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року по справі №280/5772/21 - скасувати.
Справу №280/5772/21 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова