Справа № 240/23777/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Житомир справа № 240/23777/21

категорія 111031200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача Жадан К.М.,

представника відповідача - Байдала І.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Норинський щебзавод" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Норинський щебзавод" звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 07.04.2021року №5 про збільшення грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 75462,32грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 7546,23грн.

Ухвалою суду від 11.09.2021року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судові засідання у справі, призначені на 03.11.2021року та на 18.11.2021року, не відбулися по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Позивача.

Ухвалою суду від 12.11.2021року задоволено клопотання представника Позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 25.11.2021року оголошена перерва по причині необхідності надання суду належних копій документів.

В судовому засіданні представник Позивача, Публічного акціонерного товариства "Норинський щебзавод", позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Відповідачем протиправно було продовжено проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017року по 31.12.2019року. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважені особи податкового органу, окрім іншого, безпідставно прийшли до висновку про заниження підприємством зобов`язань з орендної плати за землю. Не врахували наявність додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, відповідно до яких мало місце зменшення ставки такої плати.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області як відокремленого підрозділу ДПС, проти позову заперечила і пояснила, що дійсно уповноваженими посадовими особами податкового органу в період з 16.03.2020року було розпочато проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017року по 31.12.2019року. З 17.03.2020року проведення такої перевірки було зупинено, а з 10.02.2021року її проведення було поновлено і з 23.02.2021року було продовжено ще на 5 робочих днів. На думку представника Відповідача, зупинення та продовження такої перевірки зумовлено вимогами податкового законодавства.

В ході такої перевірки, як зазначила представник Відповідача, правомірно було встановлено заниження підприємством зобов`язань з орендної плати за землю в сумі 75462,32грн., що стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення та застосування фінансових санкцій в сумі 7546,23грн.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо визначення платником своїх зобов`язань з орендної плати за землю та застосування відповідних фінансових санкцій за їх порушення регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 16.03.2020року по 10.03.2021року уповноваженими посадовими особами податкового органу, Відповідача у справі, була проведена документальна планова виїзна перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017року по 31.12.2019року, про що складено акт перевірки від 10.03.2021року. З 17.03.2020року проведення такої перевірки було зупинено, а з 10.02.2021року її проведення було поновлено і з 23.02.2021року було продовжено ще на 5 робочих днів на підставі відповідних наказів Відповідача від 09.02.2021року №149-п та від 18.02.2021року № 225-п.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в суді щодо протиправності рішень Відповідача про поновлення проведення перевірки та продовження її терміну.

По-перше, вказані рішення (накази) Відповідача Позивачем в рамках даного позову не оскаржуються. Доказів скасування таких наказів в установленому порядку суду не надано.

По-друге, Позивач не врахував вимоги підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, які зумовлені здійсненням заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Так, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України документальні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершені станом на цю дату, тимчасово зупиняються. Одночасно передбачено зупинення на період з 18 березня 2020 року перебігу строків давності, визначених статтею 102 Кодексу.

Одночасно законодавець пунктом 4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 17 вересня 2020 року N 909-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надав право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Прийнятою відповідно до вказаних положень постановою КМ України від 03 лютого 2021 N 89 скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52 2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - Кодекс), в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення відповідних видів перевірок юридичних осіб.

Прийняття вказаної постанови КМ України надало право Позивачу, окрім іншого, поновити проведення спірної перевірки відносно Позивача та продовжити в межах вимог чинного законодавства строк її проведення.

За результатами такої перевірки було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 07.04.2021року №5 про збільшення Публічному акціонерному товариству "Норинський щебзавод" грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 75462,32грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 7546,23грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 07.04.2021року №5, підставою для його винесення стали порушення Позивачем вимог пунктів 288.1 і 288.4 статті 288 та пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 10.03.2021року, та пояснень представника податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стало заниження платником своїх зобов`язань з орендної плати за землю за договорами оренди земельних ділянок з Овруцькою районною державною адміністрацією та Норинською сільською радою Овруцького району Житомирської області, а саме:

- за 2017рік в сумі 5987,48грн.;

- за 2018рік в сумі 59691,82грн.;

- за 2019рік в сумі 9783,02грн., а всього на 75462,32грн.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 10.03.2021року, та пояснень представника податкового органу в судовому засіданні, таке заниження платником своїх зобов`язань за 2017рік в сумі 5987,48грн. було зумовлено неврахуванням індексації нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 11,8038га, а за 2018-2019роки в сумі відповідно 59691,82грн. і 9783,02грн. - безпідставним застосуванням зворотної дії в часі додаткових договорів до договорів оренди земельних ділянок в частині зменшення ставок орендної плати за користування ними.

Такі доводи податкового органу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на слідуюче.

Як зазначено в акті перевірки та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні, підставою для спірних донарахувань зобов`язань з орендної плати за землю стало заниження нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 11,8038га за 2017рік, яке зумовлено неврахуванням платником індексації такої оцінки.

За приписами п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Позивач всупереч вказаним вимогам при визначенні своїх зобов`язань з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 11,8038га за 2017рік не врахував індексацію, що призвело до заниження зобов`язань на 5987,48грн.

Жодних доводів на спростування таких висновків податкового органу Позивачем не наведено ні в позові ні в поясненнях представника в судовому засіданні.

Крім того, як встановлено судом та не заперечується сторонами, Позивачем протягом спірного періоду нараховувалися зобов`язання з орендної плати за користування земельними ділянками відповідно до договорів оренди:

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 11,8038га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 89,3443га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 0,8678га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 0,5660га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 1,8962га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Овруцькою районною державною адміністрацією на земельну ділянку площею 2,5884га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Норинською сільською радою на земельну ділянку площею 0,1718га;

- від 05.12.2011року, укладеного з Норинською сільською радою на земельну ділянку площею 0,7324га.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що до договору оренди земельної ділянки площею 0,1718га 23.01.2018року була укладена додаткова угода, відповідно до якої з 01.01.2018року зменшується орендна плата з 8% до 3% від її нормативно грошової оцінки. 31.01.2019року була укладена ще одна додаткова угода, відповідно до якої з 01.01.2019року зменшується орендна плата з 8% до 1% від її нормативно грошової оцінки.

Аналогічно судом встановлено та не заперечується сторонами, що до договору оренди земельної ділянки площею 0,7324га 23.01.2018року була укладена додаткова угоди, відповідно до якої з 01.01.2018року зменшується орендна плата з 8% до 3% від її нормативно грошової оцінки. 31.01.2019року була укладена додаткова угода, відповідно до якої з 01.01.2019року зменшується орендна плата з 8% до 1% від її нормативно грошової оцінки.

Укладання таких додаткових договорів відносно вказаних земельних ділянок призвели до зменшення орендної плати відповідно за 2018рік в сумі 59691,82грн. та за 2019рік в сумі 9783,02грн.

Позивач вважає, що незважаючи на дати укладання таких договорів у нього як платника орендної плати виникло право на зменшення орендної плати відповідно з 01.01.2018року та з 01.01.2019року.

Такі доводи Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на слідуюче.

Безспірно, відповідно до п. п. 14.1.136 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно із п. 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 288.4 статті 288 ПК України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

В контексті ж спірних правовідносин, які є предметом дослідження у даному спорі, слід зазначити, що за приписами частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною дев`ятою цієї ж статті Земельного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Таким актом законодавства є Закон України від 06 жовтня 1998 року N 161-XIV "Про оренду землі" (тут і далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон N 161-XIV).

Зокрема згідно з статтею 13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Суд також погоджується, що однією з загальних засад цивільного законодавства, згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є свобода договору, тобто укладаючи договір оренди, сторони вільно та на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови і підписали договір без будь-яких зауважень, застережень, протоколу розбіжностей.

Безспірно чя.3 ст.631 ЦК України впроваджено можливість надання договору зворотної дії в часі за волею його сторін. Згідно із зазначеною нормою сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

Однак у сфері земельних відносин неможливо надати зворотну дію договору. Причина криється в особливостях набуття чинності таких договорів.

Так, відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020року у справі N322/1178/17 зазначила, що відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

Аналогічно, у постановах від 07 червня 2017 року у справі N 634/769/15-ц (провадження N 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі N 532/129/16-ц (провадження N 6-2777цс16) та від 18 грудня 2013 року у справі N 1106/2791/2012 (провадження N 6-127цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.

Таким чином, додаткові договори до договорів оренди земельних ділянок набувають чинності саме з моменту їх державної реєстрації.

Разом з тим, ні Позивачем ні його представником в суді не надано жодних доказів щодо державної реєстрації додаткових договорів до договорів оренди земель.

Таким чином, Позивачем протягом 2017-2019років занижено свої зобов`язання з орендної плати за землю за договорами оренди земельних ділянок з Овруцькою районною державною адміністрацією та Норинською сільською радою Овруцького району Житомирської області на 75462,32грн.

Відповідно до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Зазначене свідчить про наявність підстав для винесення Відповідачем податкового повідомлення - рішення від 07.04.2021року №5 щодо збільшення Позивачу зобов`язань орендної плати за землю в розмірі 75462,32грн. та застосування штрафу в розмірі 7546,20грн. (10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання).

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариство "Норинський щебзавод" до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 29 грудня 2021 року