Справа № 520/26190/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позову
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про: 1) визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2020 рік та 2021 рік, як учаснику бойових дій, у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком; 2) зобов`язати Управління соціального захисту населення ізюмської районної державної адміністрації донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2020 рік та 2021 рік як учаснику бойових дій. у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п`ята мінімальних пенсій за віком, -
09.12.2021р. у зв`язку з недоліками в оформленні матеріалів адміністративного позову у вигляді ознак заявлення позову поза межами строку звернення до суду, а також вілсутністю завірених належним чином доданих до позову документів ухвалою суду даний позов було залишено без руху.
28.12.2021р. до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, де заявник стверджував, що вчасно не міг звернутися до суду із даним позовом, оскільки не був обізнаний з тією обставиною того, що його права порушуються.
З цього приводу суддя вважає за необхідне наголосити, що у силу ч.2 ст.44 та ч.1 ст.45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків.
Запровадження інституту давності та наслідків закінчення (збігу, спливу, завершення перебігу) процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Окрім того, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 18.11.2020р. у с праві №380/5202/20 на відносини з приводу виплати разової грошової допомоги до 5 травня у порядку Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється 6-місячний строк на звернення до суду.
За правилом ч.2 ст.122 КАС України строк звернення до суду слід обраховувати з дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, за загальним правилом, у спірних правовідносинах цей строк має обраховуватися з календарної дати отримання громадянином у власність коштів від органу публічної адміністрації у межах ініційованої останнім процедури переказу безготівкових грошей, коли позивач поза розумним сумнівом мав об`єктивну можливість пересвідчитись, що отримав виплату у меншому розмірі, ніж очікував.
Проте, як вже було зазначено в ухвалі про залишення позову без руху, у силу ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою визначено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, суд дійшов до висновку, що задля забезпечення для приватної особи найсприятливіших умов для захисту своїх прав у судовому порядку, у спірних правовідносинах строк звернення до суду слід обраховувати з 01 жовтня кожного календарного року. У спірному випадку це 1 жовтня 2020 року.
Суд звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).
Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а саме відсутність юридичної освіти, не можуть бути віднесені до поважних, адже ці обставини не мали жодного впливу на фізичну можливість заявника вчинити процесуальну дію по зверненню до суду у період з 01.10.2020 р. по 31.03.2021 р.
У даному конкретному випадку фізична свобода вчинення людиною діяння з приводу складання позову та вчасного звернення до суду мала абсолютний характер.
Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до висновку про неусунення недоліку позову в частині відсутності вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Недолік в частині відсутності копій письмових доказів, оформлених відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України.
При цьому, суд зазначає, що положення ст.123 КАС України в частині недотримання визначеного ст.122 КАС України строку на звернення до суду кореспондують приписам ч.6 ст.161 КАС України.
Відтак, у разі наявності події заявлення особою вимоги поза межами процесуального строку згідно з ст.122 КАС України або іншого спеціального закону (котра, слід розуміти подія, існує об`єктивно безвідносно до думки будь-яких учасників суспільних відносин) відсутність в матеріалах позову клопотання про поновлення строку на звернення до суду є недоліком в оформленні матеріалів позову.
Звідси слідує, що позов без клопотання про поновлення строку на звернення до суду слід кваліфікувати у якості оформленого без дотримання вимог ст.161 КАС України незалежно від того факту на якому етапі відправлення правосуддя судом буде виявлено цей факт.
Отже, положення ч.6 ст.161 КАС України прямо кореспондують приписам ч.13 ст.171 КАС України.
Неусунення недоліків в оформленні позову в частині відсутності юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про поновлення строку на звернення одночасно створює підстави для залишення позову без розгляду згідно з ч.3 ст.123 КАС України, ч.15 ст.171 КАС України, п.7 ч.1 ст.240 КАС України, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Перелічені норми процесуального закону є ідентичними за змістом та наслідками, а тому застосування судом будь-якої з цих норм об`єктивно не здатне призвести до порушення прав та інтересів приватної особи.
Оскільки заявник за власною волею поєднав в одному позові декілька різних вимог, то наслідки невиправлення недоліків в оформленні позову підлягають застосуванню до усіх викладених у позові вимог.
Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 123, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя -
1.Клопотання про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.
2.Позов - повернути.
3.Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.
4.Копію ухвали надіслати заявникові разом із матеріалами позову.
5.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).
Суддя Сліденко А.В.