Справа № 620/38/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Чернігів Справа № 620/38/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Карпенка В.К., представника відповідача Полегешко Л.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «Керамік-Прилуки» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «Керамік-Прилуки» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2019 форми «Р» № з податку на прибуток, форми «Р» № 0 з податку на додану вартість, форми «П» № фінансова (штрафна) санкція.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті в порушення вимог чинного законодавства України, а інформація, викладена в акті перевірки № 243/14/30254530 від 08.04.2019, суперечить фактичним обставинам. Вказує про безпідставність доводів відповідача, що постачання природного газу за договором від 10.05.2016 № П-20/2016, укладеним між ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» та ТОВ «Енерджі Трейд Груп» не мало юридичного змісту та наслідків проведення господарських операцій. Зазначає, що у ході проведення перевірки не ставився під сумнів факт використання товариством отриманого природного газу для господарської діяльності, а реальність виконання операцій за договором підтверджується актами приймання виконаних робіт та виписаними контрагентом податковими накладними. Доводи податкового органу про неможливість повного виконання умов укладеного між позивачем та ТОВ «Спецстрой» договору до 01.08.2017 є безпідставними, оскільки останній не містить зобов`язань надання консультаційних послуг саме протягом року. Також, зважаючи на не доведення факту порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, податковий орган неправомірно застосував штрафні санкції, встановлені податковим повідомленням-рішенням від 07.05.2019 № 0. Щодо податкового повідомлення-рішення від 07.05.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, то позивач зазначає, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути не лише фактично здійсненими, а й підтвердженими належними та допустимими первинними документами і доказами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, та є підставою для формування даних податкового обліку платника податків. Тобто, наявність первинних документів є необхідною передумовою для зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат та формування податкового кредиту, однак не єдиною. За загальним правилом, дослідженню підлягає факт реальності господарської операції.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки встановлено порушення ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» вимог Податкового кодексу України, як наслідок, відповідачем правомірно у відповідності до чинного законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначає, що документальне оформлення позивачем природного газу від ТОВ «Енерджі Трейд Груп» не мало юридичного змісту та наслідків реального проведення господарських операцій. Вказує, що позивачем у звіті про фінансові результати за 2018 рік в собівартість реалізованої продукції було показано 15869,0 тис. грн., а за даними перевірки сума становить 11429,3 тис. грн., при цьому письмових пояснень щодо розбіжностей не надано. Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Спецстрой», то відповідач зазначає, що головний бухгалтер та директор ТОВ «Спецстрой» є одночасно посадовими особами ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки». Вказує, що зміст акту виконаних робіт по вказаній операції зводиться тільки до найменування послуги, а надання консультацій стосовно автоматизації бухгалтерського обліку можливе лише при наявності на підприємстві комп`ютерної техніки, яка на балансі не обліковується. Також зазначає, що позивачем при виробництві сирцю була надлишково списана частина аргіліту, тобто не була направлена на отримання доходу, а отже використана поза межами господарської діяльності. Зазначає, що позивачем не зареєстровані в ЄРПН податкові накладні при виникненні податкових зобов`язань з податку на додану вартість при здійсненні операцій, що не є господарською діяльністю платника.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10.08.2021 було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів; ухвалою суду від 07.10.2021 було продовжено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та долучено його до справи № 620/38/20; ухвалою суду від 18.10.2021 було доручено Окружному адміністративному суду міста Києва допитати в якості свідків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» ОСОБА_1 та регіонального директора з продажів Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» Заводовського Юрія Володимировича, зупинено провадження у справі до надходження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про виконання доручення або неможливість виконання доручення Чернігівського окружного адміністративного суду; ухвалою суду від 01.12.2021 було поновлено провадження у даній справі.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» 15.01.1999 зареєстроване в якості юридичної особи та взято на податковий облік з 05.02.1999, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 34-41).

Відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2016 по 31.12.2018 та податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт від 08.04.2019 № 243/14/30254530 (т. 1 а.с. 8-28).

Згідно висновку, викладеного в акті, під час перевірки було встановлено порушення:

- підпункту 134.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 944504 грн., в тому числі за 2016 рік у сумі 208984 грн., за 2018 рік у сумі 735520 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 707927 грн., у тому числі за серпень 2016 року на суму 48226 грн., вересень 2016 року на суму 68328 грн., листопад 2016 року на суму 19967 грн., грудень 2016 року на суму 261615 грн., червень 2017 року на суму 70157 грн., липень 2017 року на суму 56779 грн., серпень 2017 року на суму 71241 грн., вересень 2017 року на суму 73179 грн., жовтень 2017 року на суму 1841 грн., листопад 2017 року на суму 2645 грн., грудень 2017 року на суму 2106 грн., січень 2018 року на суму 2838 грн., лютий 2018 року на суму 2500 грн., березень 2018 року на суму 2167 грн., квітень 2018 року на суму 517 грн., серпень 2018 року на суму 8440 грн., вересень 2018 року на суму 11744 грн., жовтень 2018 року на суму 2617 грн., листопад 2018 року на суму 134 грн., грудень 2018 року на суму 886 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України - не реєстрація податкових накладних.

Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що в перевіряємий період позивачем здійснено документальне оформлення придбання природного газу у ТОВ «Енерджі Трейд Груп», яке не мало юридичного змісту та наслідків реального проведення господарських операцій, фіктивності господарської операції з ТОВ «Спецстрой», завищенню собівартісті реалізованої продукції, використання товарно-матеріальних цінностей (аргіліту) поза межами господарської діяльності та не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних при здійсненні операцій, що не є господарською діяльністю платника.

На підставі акту перевірки та відповіді на заперечення Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1180630,00 грн (т. 1 а.с. 32);

- податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 884908,75 грн (т. 1 а.с. 29);

- податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 0, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 97977,50 грн (т. 1 а.с. 30, 31).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В силу пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З наведених законодавчих положень випливає, що формування платником податку об`єкту оподаткування здійснюється шляхом врахування витрат підприємства за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними документами, а також використання отриманих за договором товарів/послуг у власній господарській діяльності.

У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит може вважатися не підтвердженим.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, платник податку має право на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Щодо господарських правовідносин з ТОВ «Енерджі Трейд Груп».

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Енерджі Трейд Груп» (постачальник) та ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» (споживач) було укладено договір поставки природного газу № П-20/2016 від 10.05.2016 з додатковими угодами (т. 5 а.с. 44-65).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору Постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість в розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаного договору були надані суду: акти приймання-передачі природного газу, довіреності (т. 1 а.с. 86-110, т. 5 а.с. 110, 134), платіжні доручення (т. 3 а.с. 31-35), податкові накладні (т. 4 а.с. 55-101).

Також судом встановлено, що між ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» (замовник) та ПАТ «Укрнафта» було укладено договір про надання послуг по транспортуванню природного газу № 748-Г від 01.08.2016, договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловою трубопровідною системою № 963-П від 30.12.2016 (т. 3 а.с. 9-12, 15-16).

Реальність надання послуги з транспортування природного газу підтверджується актами надання послуг з розподілу природного газу (т. 5 а.с. 87-94, 97-109, 111-133, 135-138), платіжними дорученнями (т. 5 а.с. 139-163).

Також між ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» (замовник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» було укладено договір № 85 на експлуатацію складових газорозподільчої системи від 03.01.2017 (т. 3 а.с. 13-14).

Допитані Окружним адміністративним судом міста Києва в якості свідків директор ТОВ «Енерджі Трейд Груп» ОСОБА_1 та регіональний директор з продажів ТОВ «Енерджі Трейд Груп» ОСОБА_2 повідомили, що приймали участь у господарських відносинах з ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки», підписували угоди (додаткові угоди) та акти приймання-передачі природного газу, використовували як посадові особи печатку ТОВ «Енерджі Трейд Груп», облік спожитого природного газу здійснювала розподільча компанія.

Так, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Самі собою недоліки в оформленні окремих документів не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

До того ж, придбаний у контрагента товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності.

Також, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарської операції позивача з ТОВ «Енерджі Трейд Груп», яка мала місце у перевіряємому періоді.

Суд не приймає посилання на наявність кримінальних проваджень, у яких фігурантами є контрагенти позивача, оскільки факт наявності кримінального провадження, без ухвалення судового рішення, яким би було встановлено певні обставини, не може свідчити про фіктивну діяльність підприємств, та сам по собі не вказує на зв`язок кримінального провадження безпосередньо з діяльністю позивача.

Так, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази, на які посилається відповідач, не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та те, що він має право їх використання у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідачем не наведено доводів щодо постановлення вироків у відповідних кримінальних провадженнях.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.01.2019 у справі № 815/4561/16, постанові від 05.02.2019 у справі № 2а-0870/7162/11, постанові від 29.03.2019 у справі № 808/3412/16, постанові від 11.04.2019 у справі № П/811/1761/16 (провадження № К/9901/1185/19), постанові від 03.09.2019 у справі № 810/3790/17, постанові від 24.09.2019 у справі № 520/300/19, постанові від 25.09.2019 у справі № 817/992/15, постанові від 01.10.2019 у справі № 808/4051/14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про помилковість висновків контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ «Енерджі Трейд Груп».

Щодо господарських правовідносин з ТОВ «Спецстрой».

Судом було встановлено, що між ТОВ «Спецстрой» (постачальник) в особі директора ОСОБА_3 та ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» (покупець) в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір поставки товару № 18 від 01.01.2017, згідно якого продавець зобов`язується надати послуги покупцю консультації стосовно автоматизації бухгалтерського обліку, впровадження комплексної системи автоматизації фінансової діяльності підприємства, найменування яких вказується у Специфікації, яка являється додатком до договору, а покупець зобов`язується прийняти послуги і оплатити його вартість (т. 5 а.с. 175-177).

На підтвердження надання послуг за вказаним договором, позивачем було надано акт надання послуг №5 від 01.08.2017 (т. 5 а.с. 178).

Так, згідно частини третьої статті 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Таким чином, чинне законодавство встановлює заборону на вчинення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені кількох контрагентів.

Оцінюючи вищевикладені обставини, на підставі наданих документів, суд приходить до висновку, що вказаний договір поставки товару № 18 від 01.01.2017 був укладений з порушенням законодавства, а тому не може вважатися первинним документом для цілей ведення податкового обліку.

Так, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Обов`язковою умовою виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів. При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Підписання ОСОБА_3 договору поставки товару № 18 від 01.01.2017 за обидві сторони такого договору позбавляє такий документ статусу первинного документу, що підтверджує господарську операцію.

Також суд не приймає до уваги наданий суду договір безоплатного користування майном (позички) № 45 від 01.09.2016, акт приймання-передачі майна від 01.09.2016 (т. 5 а.с. 173-174), оскільки суду не надано позивачем доказів відображення орендованого комп`ютерного обладнання відповідно до пункту 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 № 181 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2000 за № 487/4708, на позабалансовому рахунку бухгалтерського обліку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно відображено в податковому обліку господарські правовідносини з ТОВ «Спецстрой».

Щодо невідповідності даних бухгалтерської книги та фінансового результату.

Так, під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» у Звіті про фінансові результати за 2018 рік в рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» показана суму 15869000 грн., при цьому за даними перевірки сума становить - 11429300 грн. (різниця - 4439700 грн).

В ході проведення перевірки ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» наданий запит від 01.04.2019 щодо підтвердження правомірності визначення собівартості реалізованої продукції та надання письмових пояснень, однак на момент закінчення перевірки письмових підтверджень та пояснень щодо розбіжностей не надано.

Згідно з пунктом 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Згідно п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (далі П(С)БО 16 «Витрати»):

«Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат».

Згідно п.6 П(С)БО 16 «Витрати»:

«Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства, за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені».

Згідно п. 11 П(С)БО 16 «Витрати»:

«Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загально виробничих витрат та наднормативних виробничих витрат».

Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган прийшов до висновку, що позивачем порушено пункт 11 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено рядок 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на суму 4439700 грн.

ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» під час розгляду даної справи також не надано жодних пояснень та доказів щодо помилковості висновку Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо виявлення різниці в собівартості реалізованої продукції, зазначено в Звіті про фінансові результати за 2018 рік та за даними перевірки.

За таких обставин, суд зазначає, що висновок відповідача щодо завищення позивачем рядка 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на суму 4439700 грн. є правомірним.

Щодо надлишкового використання аргіліту у господарській діяльності.

В ході проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ВТФ «Керамік- Прилуки» встановлено, що даним платником податків в бухгалтерському обліку на виробництво силікатної цегли (рахунок 23 «Виробництво») проводилось списання суглинків, аргілітів, золошлаків, тирси, скопу та інших товарно-матеріальних цінностей, що обліковувались на рахунку 201 «Сировина та матеріали».

Згідно наданих платником податків калькуляцій собівартості по дільниці формування виробів - напівфабрикату сирцю чітко спостерігається тенденція до зменшення виходу сирцю при перевищенні співвідношення аргіліт/сирець більше ніж 9.5:1 у вересні 2016 року, грудні 2016 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, серпні 2017 року, серпні 2018 року, вересні 2018 року.

Так, контролюючий орган приходить до висновку, що частина аргіліту, що була надлишково списана ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» на виробництво сирцю фактично не направлена на отримання доходу, а отже, є використаною поза межами господарської діяльності.

Разом з тим, відповідно до пояснень позивача на кількість використаної глинистої сировини та аргіліту при виробництві цегли впливає багато факторів: погодні умови (змінний відсоток вологості), зміна розміру сформованої цегли, не стабільні характеристики глинистої сировини та аргіліту (калорійність, зольність); відсутність на підприємстві вагових дозуючих автоматів та промислових ваг.

Як встановлено судом, згідно розділу 3.2 Технологічної карти виробництва цегли керамічної (т. 2 а.с. 61-108) для інтенсифікації процесу обжигу, покращення запікання та підвищення міцності цегли в шихту ліссовидних суглинків вводиться органомінеральні добавки, відходи гравітаційного збагачення рядового кам`яного вугілля. В склад шихти входить 12-20 % органо-мінеральної добавки.

Разом з тим, на підставі доповідних записок майстра виробничої дільниці у зв`язку з невідповідністю характеристик якості органічної добавки (аргіліту) по підприємству видавались накази № 52 від 01.09.2016, № 27 від 01.07.2017, № 36 від 01.08.2017, № 47 від 01.09.2018 щодо збільшення використання до 30% органічної добавки «аргіліту» та складались акти про використання його більшої кількості у зв`язку з невідповідними характеристиками сировини (т. 2 а.с. 109- 120).

Вказані первинні документи свідчать про протиправність висновків позиції відповідача щодо необхідності нарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на додану вартість при використанні аргіліту.

Враховуючи вищевикладене та встановлення судом протиправності висновків податкового органу щодо не підтвердження господарських операцій з ТОВ «Енерджі Трейд Груп», а також щодо надлишкового списання аргіліту на виробництво сирцю, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.05.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 356102,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 284882,00 грн., за штрафними санкціями 71220,50 грн.; податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.05.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 809908,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 647927,00 грн., за штрафними санкціями 161981,75 грн.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 0, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Враховуючи вищевикладене, встановлення судом протиправності висновків податкового органу щодо надлишкового списання ТОВ «ВТФ «Керамік-Прилуки» аргіліту на виробництво сирцю, тобто використання поза межами господарської діяльності, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 195955 грн., та як наслідок необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 0.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельна фірма «Керамік-Прилуки» необхідно задовольнити частково.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та повідомлення позивача про намір подати докази про понесені судові витрати відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельна фірма «Керамік-Прилуки» (вул. Київська, 250, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.05.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 356102,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 284882,00 грн., за штрафними санкціями 71220,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.05.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 809908,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 647927,00 грн., за штрафними санкціями 161981,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.05.2019 № 0.

В решті позову відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 04 січня 2022 року о 10:00 год., в приміщенні Чернігівського окружного адміністративного суду за адресою: м. Чернігів, вул. Київська, 23, зал судового засідання № 7.

Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо торгівельна фірма «Керамік-Прилуки» строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 31.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.12.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна