Справа № 280/4806/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4806/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/4806/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок збільшення до пенсії (ст. 56 закону № 796) із середньомісячного заробітку, який встановлено з 01.03.2020 року відповідно до ч. 2 п. 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 20.02.2019 №124, Постанови КМУ від 01.04.2020 №251 та Постанови КМУ від 22.02.2021 №127;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2021 року основу пенсію та підвищення до пенсії за понаднормативний стаж із розрахунку середньомісячного заробітку 10082,30 грн. відповідно до ч. 2 п. 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Постанов КМУ від 20.02.2019 №124 та п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування двоскладової формули.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01 березня 2021 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку, визначеного відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01 березня 2021 року.

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у розмірі 7255,77 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що:

- суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача застосувати Постанову КМУ від 22.02.2021 №127 до розрахунку пенсії, фактично втрутився у його дискреційні повноваження;

- судом під час розгляду справи не враховано те, що судовим рішенням у справі №0840/3813/18 зобов`язано відповідача встановити позивачу доплату за понаднормативний стаж у фіксованій сумі 1538,68 грн. з 01 вересня 2018, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що правові підстави для перерахунку пенсії позивача в спірному випадку відсутні;

- суми пенсії, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку, а тому стягнення з позивача надміру виплаченої суми пенсії проводились в межах чинного законодавства.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 14 січня 1993 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0840/3813/18 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування двоскладової формули при перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити ОСОБА_1 03 квітня 1956 року збільшення до пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 вересня 2018 року у розмірі 1538,68 грн.

09 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01 березня 2021 року на підставі пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0840/3813/18, постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124, постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251, постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 та встановлення її у розмірі 5590,74 грн.

Листом Відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 квітня 2021 року №5389-4683/К-02/8-0800/21 повідомлено позивача про відсутність можливості провести перерахунок через проведення перерахунку в вересні 2018 року у відповідності з рішенням суду у справі №0840/3813/18.

Позивач, вважаючи те, що йому протиправно не було проведено з 01 березня 2021 року перерахунок пенсії та доплати за понаднормовий стаж виходячи із заробітку 10082,30 грн., звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ухвалення судового рішення жодним чином не перешкоджає перерахунку пенсії позивача, переплата у розмірі 7255,77 грн. утворилася з вини працівників Пенсійного фонду, а не з вини позивача, як пенсіонера. В свою чергу, вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії без застосування двоскладової формули є передчасними, адже позивачу було в цілому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (далі Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ (зі змінами, внесеними Законом №2148-VIII від 03.10.2017) передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок перерахунку пенсій Законом №796-ХІІ не встановлений, але, ознакам, передбаченим вказаною нормою, відповідає абзац 2 частини першої Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Отже, особам, яким призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону України №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018р. у справі №560/675/17 (К/9901/684/17), від 17.04.2018 у справі №346/5614/16-а, від 24.07.2018 у справі №347/581/17, від 24.07.2018 у справі №565/1060/17, від 30.01.2020 у справі №560/1212/16-а.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж понад 20 років, але не вище 75 процентів заробітку.

Приписами частини 2 статті 42 Закону №1058-IV визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно пункту 4-5 розділу XV Закону №1058-IV, у 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Пунктами 1 та 2 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, передбачено, що цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» встановлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

Таким чином, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від № 127 від 22.02.2021, позивач набув право на проведення перерахунку пенсії, у тому числі доплати за понаднормовий стаж роботи як однієї її складової, з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 01.03.2021 перерахунок пенсії позивача має бути проведений на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Також, як вірно встановив суд першої інстанції, фактично єдиною підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії, стало посилання відповідача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2018 по справі №0840/3813/18, яким зобов`язано відповідача встановити позивачу доплату за понаднормативний стаж у фіксованій сумі 1538,68 грн. з 01 вересня 2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ухвалення судового рішення жодним чином не перешкоджає перерахунку пенсії позивача, оскільки сума яка зазначена у рішенні суду зазначена на момент розв`язання спірних правовідносин та не є сталою, оскільки може змінюватись з урахуванням подальших змін та доповнень до положень чинного законодавства України. Є цілком логічним та очевидним, що після зміни нормативно-правового регулювання правовідносин між пенсіонером та органом Пенсійного фонду, рішення суду перестає регулювати такі відносини, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти відповідно до запроваджених норм законодавства, в даному випадку провести перерахунок пенсії та доплати за понаднормовий стаж роботи, із застосуванням коефіцієнту підвищення 1,11.

Таким чином, колегія суддів дійшла про безпідставність доводу апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції обставин встановлення розміру пенсії позивача згідно вищевказаного судового рішення від 16.11.2018 по справі №0840/3813/18, оскільки таким аргументам відповідача судом першої інстанції під час розгляду справи надано належну правову оцінку.

Відносно доводів скаржника, щодо фактичного втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні принципи диференціації між підміною органу державної влади судом та здійсненням правосуддя безпосередньо сформульовано в рішенні у справі «Фадєєва проти Росії» від 09.06.2005, в якому Європейський суд з прав людини з посиланням на справу «Баклі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «згідно з усталеною практикою Суду саме національні органи влади мають дати вихідну оцінку «необхідності» втручання як стосовно законодавчого поля, так і реалізації конкретного заходу, але, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду, їхнє рішення підлягає перевірці судом на предмет його відповідності вимогам Конвенції».

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторною звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15. Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пунктів 3,4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Частиною четвертою вказаної вище статті передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За встановлених фактичних обставин справи, які свідчать про наявність у позивача права на перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника заробітку, що визначений Постановою КМУ №127, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням, зокрема, положень Постанови КМУ №127, не допустився порушення норм процесуального права в частині обрання ефективного способу відновлення порушеного права позивача та не втрутився у дискреційні повноваження відповідача, у зв`язку з чим аргументи скаржника в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів скаржника про стягнення з позивача надміру виплаченої суми пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини першої статті 50 Закону №1058-IV визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту листа від 12 січня 2021 року № 292-11931/К-02/8-0800/21, що міститься в матеріалах справи, відповідач повідомив позивача про те, що помилково проводилась подвійна виплата підвищення до пенсії у фіксованому розмірі згідно з рішенням суду та у розмірі встановленому статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідачем в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що б підтверджували виникнення надмірної виплати пенсії позивачу внаслідок зловживань з його боку або подання страхувальником недостовірних даних.

Тобто, суд першої інстанції вірно встановив, що переплата у розмірі 7255,77 грн. утворилася саме з вини працівників відповідача.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстави для стягнення з позивача коштів у розмірі 7255,77 грн.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, які зроблені ним під час розгляду цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі №280/4806/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко