Справа № 140/2466/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2466/21 пров. № А/857/10604/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 140/2466/21 (головуюча суддя Смокович В.І., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив: а) визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії з 73 процентів до 68 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку з 01 січня 2008 року;

б) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років у розмірі 73 процентів відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2008 року.

Рішенням від 15 квітня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Верховною Радою України не приймалось законів, які б передбачали зменшення відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії, чи проведення перерахунку відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії за новими критеріями, а тому відсоткове значення призначеної позивачу пенсії є незмінним. За змістом ст. 63 Закону №2262 змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, відповідно до ст.13 вказаного Закону, є незмінним.

Зазначає також, що збільшення розміру пенсії на 5% при її обчисленні особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2,3, не є ані підвищенням пенсії, ані підвищенням до пенсії.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України від 18 березня 1993 року №0544 позивача звільнено з військової служби у запас (арк. спр. 22).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 04 травня 1993 року отримує пенсію за вислугу 26 (двадцять шість) років, яка була призначена у розмірі 73 процентів відповідних сум грошового забезпечення згідно з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та їх сімей, що підтверджується розрахунком на пенсію від 16 вересня 1993 року №ХА-12159 та посвідченням від 16 вересня 1993 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 12, 19).

Згідно посвідчень від 22 грудня 1992 року серії НОМЕР_2 та від 16 березня 1998 року серії НОМЕР_3 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 3, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (арк. спр. 11, 13).

На підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату від 12 травня 2008 року №12159 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (арк. спр. 23) та відповідно до Постанови №1294, ГУ ПФУ у Волинській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2008 року, виходячи з основного розміру пенсії 68 процентів грошового забезпечення (арк. спр. 24).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 03 лютого 2021 року, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії на 5 процентів сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до 3 категорії (арк. спр. 14).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 23 лютого 2021 року №1427-1070/К-02/8-0300/21 повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії в розмірі 73% відповідного грошового забезпечення (арк. спр. 15-16).

Позивач не погоджуючись з такими діями пенсійного органу звернувся із даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01.01.2008, стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 5% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 3, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5% доплати для зазначених військовослужбовців немає. Також суд зазначає, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, це нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з положеннями пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, в подальшому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04.04.2006 № 3591-IV, який набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту "в" вказаної статті, а саме-виключено можливість збільшення основної пенсії на 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме - з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5 відсоткове збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 3, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правові підстави для нарахування наведеної 5-процентної доплати для військовослужбовців відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Наведений вище висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17 та від 16 серпня 2021 року у справі № 240/5019/18, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, та колегія суддів не вбачає підстав для відступу від таких висновків.

Таким чином, з 01.01.2008 відсутні законні підстави для виплати ОСОБА_1 5% грошового забезпечення, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на підставі п. "в" ст.13 Закону № 2262, який втратив чинність. А тому відповідач здійснив перерахунок позивачу пенсії у розмірі 68 процентів грошового забезпечення, з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01 січня 2008 року для відповідних категорій осіб, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Також суд першої інстанції аргументовано відхилив посилання позивача на те, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках на момент її призначення та змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення основної пенсії є незмінним. Так, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ визначає та регламентує розмір пенсії за вислугу років. Тобто, підставою набуття права на цю пенсію є наявність відповідної вислуги років, від якої залежить розмір призначеної пенсії. Такою величиною для позивача на момент її призначення було 68 процентів грошового забезпечення. Саме із цієї величини в подальшому повинні були та і здійснювалися відповідні перерахунки.

За своєю суттю надбавка у розмірі 5 процентів до основного розміру пенсії, яка була передбачена у старій редакції пункту в статті 13 вказаного Закону є лише доплатою до основного виду пенсії, виплата якої прив`язана до відповідної дії норми права, яка регламентує її виплату. Скасування цієї норми чи внесення відповідних змін до неї виключають її застосування в подальшому.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 140/2466/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 30.12.2021.