Справа № 400/2913/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 400/2913/20

адміністративне провадження № К/9901/46702/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві (далі - ТУ ДБР, що розташоване у м.Миколаєві), в якому просила: визнати протиправними дії ДБР щодо виданя наказу від 04 березня 2020 року №139-ос про продовження строку проведення службового розслідування щодо в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві Басалаєвої В.А. та відсторонення її від виконання посадових обов`язків з 06 березня 2020 року на час здійснення службового розслідування про проведення службового розслідування із змінами внесеними наказом від 05 березня 2020 року №143-ос; визнати противоправним та скасувати наказ ДБР від 06 квітня 2020 року №111 про призначення службового розслідування щодо першого заступника директора ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_1 та відсторонення її від виконання посадових обов`язків першого заступника директора ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві з 06 квітня 2020 року на час здійснення службового розслідування та наказу від 05 травня 2020 року №151 про продовження строку проведення службового розслідування до 06 червня 2020 року; визнати противоправним та скасувати наказ ДБР від 22 червня 2020 року №284 про призначення службового розслідування та відсторонення її від виконання посадових обов`язків, як першого заступника директора ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві з 22 червня 2020 року на час здійснення службового розслідування; визнати противоправним та скасувати наказ ДБР від 10 липня 2020 року №328 про призначення службового розслідування та відсторонення її від виконання посадових обов`язків першого заступника директора ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві з 10 липня 2020 року на час здійснення службового розслідування; визнати протиправними дії ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві щодо не нарахування та невиплати їй щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці яка входить до складу заробітної плати за період з 05 лютого по 25 серпня 2020 року та стягнути 34778,80 грн невиплаченої надбавки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року в позові відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції з підстав помилкового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відмовлено в позові.

17 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року. Заявник, посилаючись на положення пункту 3 частини четвертої тої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказів про проведення службового розслідування стосовно керівника органу ДБР та відсторонення його від виконання службових обов`язків та стягнення невиплаченої надбавки за таємність.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Так, підставою перегляду оскаржуваних судових рішень ОСОБА_1 , зокрема, указала відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах, проте яка саме норма потребує такого висновку заявник не зазначила, а лише послалася на відсутність правової оцінки питанню щодо того, що «на час винесення оскаржуваних наказів виконувач обов`язків директора ДБР не був керівником державної служби та суб`єктом, який в розумінні пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» мав повноваження на призначення проведення службових розслідувань відносно державних службовців та відсторонення їх виконання посадових обов`язків». Також, ОСОБА_1 указала, що судами фактично зроблено висновок, що відомчий наказ органу державної влади має вищу юридичну силу ніж Закони України та Конституція України.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Отже, загальні посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки ОСОБА_1 не зазначено конкретно норми права, що неправильно застосовано судами і потребує вирішенню Верховним Судом шляхом формування відповідного висновку, за обставин, установлених судами у цій справі.

Аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, з посиланням на положення Конституції України та інших нормативно-правових актів, з подальшим їхнім тлумаченням, проте заявник не конкретизувала в чому саме полягає неправильне застосування судами цих норм та не викладає їх у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України.

Водночас частковий опис обставин справи з власним тлумаченням фактів, установлених судами свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а ОСОБА_1 обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду, за відсутності викладення вмотивованих аргументів наявності підстав оскарження унеможливлює відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Миколаєві про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, стягнення заробітної плати повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко