Справа № 944/4871/21
Суддя: Поворозник Д. Б.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/4871/21
Провадження №2-а/944/104/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, у якому просить скасувати винесену відповідачем постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху від 05 квітня 2021 року серії ЕАН № 4024139.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржена постанова є незаконною та такою, що винесена з грубими порушеннями норм законодавства і порушує його права, а тому підлягає скасуванню. Так, відповідно до п. 5 оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР, а саме що він перевищив встановлене обмеження швидкості на 39 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM 000652. Зазначає, що 05 квітня 2021 року, близько 13:40 год, керуючи автомобілем марки Volkwagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 , він не перевищував встановленої швидкості на відрізку дороги, який зазначений в постанові. Окрім цього, не перебував на вказаній ділянці дороги у зазначений в постанові час. Також до постанови не додано жодного доказу, який свідчив би про вказане правопорушення. В п. 9 вищезазначеної постанови вказується, що він відмовився від підпису та отримання копії постанови, однак фактично поліцейський не пропонував цього зробити. Також зазначає, що його доводи узгоджуються з висновком щодо застосування норм права, висловленим у постанові №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Зокрема, у п. 24 цієї постанови вказано, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особо адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник. З даних підстав просить постанову скасувати.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

03 листопада 2021 року Управління патрульної поліції у Львівській області подало до суду відзив, у якому зазначається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами. На обґрунтування свої заперечень зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зафіксовано на автомобільній дорозі М-06 (530 км) сертифікованим приладом Trucam LTI 20/20 № ТС000652. Придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 до застосування підтверджено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Доказом перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20, на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача, час та місце правопорушення. При цьому, фото з приладу TruCam LTI 20/20 фіксує автомобіль саме позивача та в графі 2 оскаржуваної постанови, вказано місце розгляду справи, а саме автодорога Київ Чоп, 530 км. Крім того, відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Отже, відеозапис на даний час відсутній, оскільки закінчився строк його зберігання. При цьому, Управлінню не були відомі наміри позивача оскаржити постанову від 05 квітня 2021 року та, відповідно, необхідність збереження цього запису.

Позивач не прибув в судове засідання, проте подав заяву про розгляд даної справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх.

Відповідач в судове засідання не прибув, але у своєму відзиві просить розглядати справу без його участі.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами пояснення і докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 квітня 2021 року серії ЕАН № 4024139, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із змісту цієї постанови, підставою накладення адміністративного стягнення було те, що ОСОБА_1 о 13 год. 25 хв. 05 квітня 2021 року, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 89 км/год, при дозволених 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 39 км/год. та порушив п.12.4. ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM 000652.

Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про протиправність зазначеної постанови, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно із 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доками.

Такий обов`язок органів (посадових осіб) Національної поліції, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, кореспондується з їх обов`язками як суб`єктів владних повноважень дотримуватись при прийнятті рішень критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Також відповідно до ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції належить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Також відповідно до п. 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Як вбачається з наданих відповідачем фотознімку та відеозапису, о 13 год 25 хв 05 квітня 2021 року, автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався на автодорозі Київ Чоп, 530 км, зі швидкістю 89 км/год.

В оскаржуваній постанові та відзиві на позовну заяву стверджується, що керував даним автомобілем саме ОСОБА_1 , а також в постанові вказано, що останній відмовився підписання та отримання її копії. Тобто із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона виносилась в присутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що він не перебував на вказаній ділянці дороги у зазначений в постанові час.

Однак всупереч вимогам наведених норм відповідачі не надали жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення.

Оцінюючи надані відповідачем докази, а саме фотознімок та відеозапис, суд вважає їх неналежними, оскільки у таких не відображеної достатньої та повної інформації щодо вчиненого порушення ПДР, а також вчинення його саме ОСОБА_1 .

Зокрема, надані суду фотознімок та відеофайл з приладу TruCam не містять інформацію про те, що автомобіль рухався на автодорозі Київ Чоп, 530 км, в населеному пункті та якому саме.

Також суд зазначає, що самого відеозапису з відеореєстратора, на якому видно безпосередньо факт порушення позивачем вимог ПДР, а також процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оскаржуваної постанови, відповідач суду не надав.

При цьому, відповідач посилаються на те, відповідно до п. 3 розділу VIII «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб. У зв`язку з тим, що подія мала місце 05 квітня 2021 року, станом на день подання відзиву завершився вказаний строк зберігання матеріалів відеофіксації правопорушення та, відповідно, не можливо долучити його як доказ до матеріалів справи.

Однак, на думку суду, такі доводи відповідачів є безпідставними і не можуть бути свідченням законності оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України зміст якої наведено вище, саме на відповідачів як суб`єктів владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. А згідно з ч. 1 ст. 9 цього Кодексу розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, в самій оскаржуваній постанові в графі «До постанови додаються» будь-які записи відсутні, тобто жодні докази, визначені ст. 251 КУпАП, до постанови не були долучені також на час її винесення і в самій постанові відсутнє посилання на будь-які докази.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідачів як суб`єктів владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Також згідно з ч. 1 ст. 9 цього Кодексу розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт порушення ОСОБА_1 зазначених вище норм ПДР, а саме перевищення встановленої швидкості руху, та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 квітня 2021 року серії ЕАН № 4024139 є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також згідно з платіжним дорученням від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн, тобто в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних Управління патрульної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 287-289 КУпАП, ст. ст. 5, 9, 10, 118-123, 132, 139, 246-248, 272, 286 КАС України суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05 квітня 2021 року серії ЕАН № 4024139 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Д.Б. Поворозник