Справа № 340/880/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/880/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право пільгової пенсії за віком період роботи з 21.08.1992 по 07.05.2012 на ДП «Новоійський гірничо-метлургійний комбінат Центральне рудоуправління» (Республіка Узбекистан) та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.08.2020.

Позовна заява обґрунтована тим, що на момент звернення за призначенням пенсії 27.08.2020 позивач досяг віку 55 років та мав загальний страховий стаж понад 37 років, з яких більше ніж 20 років стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Позивач зазначав, що у поданих відповідачу документах для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до заяви від 27.08.2020 надані усі необхідні документи, в тому числі трудова книжка та довідка від 03.05.2012 №18-15/1650, яка видана ДП Центральним рудоуправлінням Новоійського гірничо-металургійного комбінату, що уточнює особливий характер робіт або умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії за Списком №2. Крім того зазначав, що позивач не є особою, яка має здійснювати контроль за проведенням підприємством атестації робочих місць та на складення відповідних документів, підтверджуючих проведення такої атестації, як наслідок, є протиправним покладати на позивача обов`язок надання документів про проведення атестації робочих місць, на яких позивач працював, у період з 21.08.1992 по 07.05.2012. Також позивав вказував, що відповідач не спростував наявність документів, які підтверджують виконання позивачем особливого характеру робіт, що необхідні для призначення пільгової пенсії. Відповідно до вищевикладеного, позивач вважав, що має всі підстави для зарахування до пільгового стажу період роботи з 21.08.1992 по 07.05.2012 на ДП «Новоійський гірничо-метлургійний комбінат Центральне рудоуправління» (Республіка Узбекистан) та призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.08.2020.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за розрахунком Управління Пенсійного фонду має страховий стаж роботи 37 років 2 місяці 22 дні, у тому числі на пільгових умовах за списком № 2 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 8 років 10 місяців 15 днів. З результатами розгляду наданих позивачем документів до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці неможливо зарахувати період з 21.08.1992 по 07.05.2012 у зв`язку із відсутністю інформації про проведення атестації робочих місць. Відповідач вважає, що за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід звернутись після досягнення віку 57 років, тобто після 20.08.2022. Таким чином, у позивача відсутній необхідний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, підтверджений результатами атестації робочих місць, а тому підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Із посиланням на вимоги ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач зазначає, що саме цим законом визначено регулювання відносин, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідач стверджує, що виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Долинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви були надані: трудова книжка НОМЕР_1 від 13.07.1983; довідка про проходження військової строкової служби від 21.08.2020 № 221, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 ; диплом від 12.07.1983 НОМЕР_2 , виданий СГПТУ № 89 м. Зарафшан Новоійської області; довідка від 03.05.2012 № 18-15/1650, яка уточнює особливий характер робіт або умов правці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, видана ДП «Новоійський гірничо-метлургійний комбінат Центральне рудоуправління» (Республіка Узбекистан) за період роботи з 19.08.1983 по 08.05.1984, з 17.06.19+86 по 07.05.2012 на посадах слюсаря та майстра по контрольно-вимірювальним приладам та автоматиці Цеха подрібнення; довідка від 03.05.2012 № 75 про заробітну плату, яка видана ДП «Новоійський гірничо-метлургійний комбінат Центральне рудоуправління» за період роботи з 01.05.2006 по 30.04.2012.

На час звернення до відповідача, позивачу виповнилось 55 років.

Наприкінці вересня 2020 року на адресу позивача поштою надійшла копія протоколу від 04.09.2020 № 59 та рішення відповідача від 08.09.2020 оформлене у вигляді листа про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач має страховий стаж роботи 37 років 2 місяці 22 дні, у тому числі на пільгових умовах за списком № 2 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 8 років 10 місяців 15 днів. До страхового стажу роботи відповідачем не зараховано період роботи із шкідливими і важкими умовами праці з 21.08.1992 по 07.05.2012 у зв`язку із відсутністю інформації про проведення атестації робочих місць.

Відповідач запропонував позивачу за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернутись після досягнення віку 57 років, тобто після 20.08.2022.

Не погодившись із відмовою відповідача щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 21.08.1992 по 07.05.2012 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 27.08.2020, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно і умисно, ігноруючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, що міститься у постанові від 19.02.2020, не включив до пільгового стажу період праці з 21.08.1992 по 07.05.2012.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Переглядаючи рішення суду у межах доводів апеляційної скарги суд виходить із того, що спір між учасниками справи виник з приводу відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 через не зарахування до пільгового стажу спірного періоду праці. При цьому, відповідач не ставить під сумнів приналежність посад позивача, які останній обіймав у визначений період до списку професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, проте зазначає, що такі періоди не підлягають зарахуванню до його пільгового стажу за відсутністю документів, що підтверджують атестацію робочих місць.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 статті 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Така ж норма міститься і в п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз.4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, а саме: якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Що стосується документів про підтвердження атестації робочих місць, відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

При цьому законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

У той же час, працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, який до ухвалення рішення Конституційного Суду від 04.06.2019 року містив аналогічні положення статті 114 Закону № 1058 у частині визначення пенсійного віку, - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Виходячи з викладеного, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не проведено атестацію робочого місця або проведено з запізненням, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII та ч. 2 статті 114 Закону № 1058.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У межах спірних правовідносин, згідно із даними трудової книжки підтверджується приналежність посад позивача, які останній обіймав у визначений період на тому чи іншому Підприємстві до списку професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Натомість мотиви відповідача, якими останній керувався при прийнятті рішення щодо відмови у призначенні пільгової пенсії, яке цілком обґрунтовано суд першої інстанції визнав протиправним, не відповідають правовим висновками Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а та встановленим у цій справі обставинам.

Колегія суддів відмічає, що при прийнятті рішення щодо визначення права особи на той чи інший вид пільгової пенсії, Пенсійний орган повинен враховувати ті посади, що займали особи у відповідний період трудової діяльності й їх приналежність до відповідного Списку професій із шкідливими умова праці, та лише за умови, якщо записи трудової книжки таких відомостей не містять, витребувати уточнюючих довідки та/або накази підприємства про атестацію робочих місць.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції, що спірний період трудової діяльності позивача, який відображений у наданій відповідачеві трудовій книжці, повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2.

Враховуючи, що відмова Пенсійного органу у призначенні пільгової пенсії стосувалась виключно відсутності у позивача необхідного пільгового стажу за Списком № 2, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обрання способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров