Справа № 361/4711/19
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/4711/19
провадження № 2-а/361/7/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Коваль О.О., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області Мельниченка Богдана Миколайовича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати постанову № А-0603/1 від 06 березня 2019 року, винесену начальником Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області (далі Управління) Мельниченком Б.М. про притягнення її (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП, та накладення на нею адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що ніякого протоколу про вчинення нею зазначених вище адміністративних правопорушень вона ніколи не отримувала, такий протокол їй ніхто із уповноважених на те посадових осіб не вручав. Що стосується розгляду відповідачем протоколу по суті, то вона стверджує, що ніякого повідомлення про час та місце розгляду цього протоколу вона також не отримувала, про наявність оспорюваної постанови дізналася лише після отримання від державного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на підставі оспорюваної постанови штрафу. Із даною постановою вона категорично не згодна, оскільки вважає, що під час її винесення відповідачем порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: не роз`яснено її права як на стадії складання протоколу про адміністративні правопорушення, так і під час розгляду цього протоколу, її було позбавлено можливості давати пояснення по суті протоколу, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, справу про притягнення її до адміністративної відповідальності розглянуто без належного повідомлення за її відсутності.

Представник позивача адвокат Якубов Я.Е. у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач начальник Управління Мельниченко Б.М. у судовому засіданні пояснив, що пред`явлений позов він не визнає, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, він суду пояснив, що повністю підтримує позицію свого представника, яку викладено у відзиві на позов, додавши, що усі вимоги законодавства з питань містобудівної діяльності ним дотримано як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при розгляді цього протоколу, шляхом направлення поштовим відправленням на адресу позивача одного примірника протоколу та копії постанови за результатом його розгляду. Вважає, що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення дати та часу його розгляду достатньо, щоб вважати, що позивача належним чином повідомлено про час та місце його розгляду, намагання вручити цей протокол позивачу підтверджується аудіозаписом особистої його розмови з ОСОБА_1 у день його складання 21 лютого 2019 року.

Представник відповідача адвокат Шкардун М.В. подала до суду відзив на позовну заяву, у якій заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що начальник Управління Мельниченко Б.М. діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами у сфері містобудівної діяльності та КУпАП, вказуючи на те, що 25 січня 2019 року до контакт-центру Броварської міської ради Київської області надійшло звернення громадянки ОСОБА_3 щодо законності роботи готелю в АДРЕСА_1 . Позивачу ОСОБА_1 у терміни, встановлені пп. 5 п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі Порядок № 553), було спрямовано повідомлення № 0802/3-вих від 08 лютого 2019 року про проведення перевірки та необхідність бути присутньою на об`єкті будівництва замовнику будівництва або уповноваженій ним особі, як зазначено у відзиві, 21.01.2018 року. Також для проведення перевірки було запропоновано надати документи, які б підтверджували законність будівництва за вказаною адресою. Даний лист було спрямовано позивачу рекомендованим листом. 08 лютого 2019 року Управлінням видано направлення для проведення позапланової перевірки, у якому зазначено строк його дії. 21 лютого 2019 року позивачу було вручено направлення про проведення перевірки, під час якої пропонувалось надати документи, які б підтверджували законність будівництва об`єкта перевірки, проте ОСОБА_1 відмовилася, документів, які підтверджували б виконання нею приписів від 13 квітня 2017 року не надано. 21 лютого 2019 року за встановлені правопорушення щодо ОСОБА_1 начальником Управління Мельниченком Б.М. було складено відповідний протокол, а 06 березня 2019 року його ж постановою на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., копію якої рекомендованим листом направлено позивачу.

Представник відповідача Мовчан В.Л. у судовому засіданні, дала аналогічні пояснення, просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що начальник Управління Мельниченко Б.М. при винесені ним постанови № А-0603/1 від 06 березня 2019 року діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та КУпАП.

Третя особа: ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду, вказуючи на те, що рішення суду у даній справі жодним чином його прав та обов`язків не стосується.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

13 квітня 2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області видано припис № С-1304/3 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким від ОСОБА_1 вимагалося в термін до 01 липня 2017 року усунути порушення у сфері містобудівної діяльності в установленому законом порядку щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

25 січня 2019 року до Броварської міської ради Київської області надійшло телефонне звернення громадянки ОСОБА_5 , як зазначено у відзиві відповідача на позов, звернення стосувалося законності роботи готелю за вказанню вище адресою. Із доданої до відзиву роздруківки не вбачається характер звернення особи.

08 лютого 2019 року відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом було направлено повідомлення за вих. № 0802/3-вих від 08 лютого 2019 року про проведення перевірки та повідомлено про необхідність бути присутньою на об`єкті будівництва замовнику будівництва або уповноваженій ним особі об 11.00 год. 21 лютого.2019 року та надати документи, які б підтверджували законність будівництва.

Докази про вручення позивачу такого повідомлення в матеріалах справи відсутні.

08 лютого 2019 року Управлінням було видано направлення за № 10/19 для проведення планового (позапланового) заходу, строком дії з 08 по 21 лютого 2019 року.

21 лютого 2019 року начальником Управління Мельниченком Б.В. за результатами перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва Готель 7/24 у АДРЕСА_1 , складені та підписані такі документи:

1) акт щодо виявлених порушень;

2) припис № С-2102/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до якого від ОСОБА_1 вимагалось усунути виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності до 20 квітня 2019 року, а з 20 березня 2019 року зупинити експлуатацію цього будинку;

3) протокол № Л-А-2102/1 про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч 1, 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП.

У цих документах Управління зазначило, що від їх отримання позивач ОСОБА_1 відмовилася.

06 березня 2019 року начальником Управління Мельниченком Б.М. винесено постанову № А-0603/1 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 та 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач присутньою не була.

Із цієї постанови слідує, що позивача ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона станом на день розгляду справи не виконала вимог приписів Управління від 13 квітня 2017 року № С-1304/1 та № С-1304/3, чим порушила вимоги законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд; експлуатує об`єкт будівництва, який не прийнятий в експлуатацію.

Доказів направлення на адресу позивача зазначених вище акту, припису, протоколу та постанови, відповідачем не надано, докази про отримання цих документів ОСОБА_1 у матеріалах справи теж відсутні.

18 червня 2019 року з метою примусового виконання зазначеної постанови відповідача Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження за № 59315956 (державний виконавець Лопатинська Н.О.).

Із аналізу законодавства України в сфері містобудівної діяльності станом на момент прийняття відповідачем оспорюваної постанови слідує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон) державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

При цьому посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо, зокрема, усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт;

4) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року затверджено зазначений вище Порядок, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно п. 5 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, аналізуючи наведені норми закону, що регулює дані правовідносини, і надані сторонами докази в їх сукупності, слід визнати, що відповідач є уповноваженою особою для здійснення архітектурно-будівельного контролю та має усі повноваження складати протоколи про адміністративне правопорушення у цій галузі та розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Вислухавши представника позивача, відповідача та його представників, повно та всебічно з`ясувавши обставини справі, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження належного розгляду відповідачем начальником Управління Мельниченком Б.М. справи про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не надано, суд дійшов висновку, що позов позивача про скасування постанови відповідача в справі про адміністративне правопорушення № А-0603/1 від 06 березня 2019 року підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю.

Так, у ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. .77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 73, ч. 1 ст. 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представником відповідача на спростування доводів позивача щодо неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи про її притягнення до адміністративної відповідальності у відзиві зазначено, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй адміністративних правопорушень зафіксовано у відповідних документах відповідача, а процедура винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Відхиляючи доводи сторони відповідача, суд виходить з таких доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено обставину, яка має суттєве значення для цієї справи, а саме одержання позивачем ОСОБА_1 належно оформленого протоколу № Л-А-2102/1 від 21 лютого 2019 року про вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП, та повідомлення про час і місце його розгляду.

Мотивуючи доведеність цієї обставини, сторона відповідача обмежилася лише зазначенням факту направлення на адресу позивача одного примірника цього протоколу рекомендованим листом, на підтвердження якого надала копію квитанції поштового відділення від 22 лютого 2019 року зі штрихкодовим ідентифікатором 538.

Цей довід сторони відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому не може бути прийнято судом як належний доказ правомірності дій відповідача з таких підстав.

Чинне законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає направлення протоколу про адміністративне правопорушення поштою, навпаки, ч. 2 ст. 254 КУпАП встановлює лише один спосіб вручення протоколу про адміністративне правопорушення: під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту ст. 279 КУпАП слідує, що предметом розгляду у справах про адміністративне правопорушення може бути лише належно складений та вручений правопорушнику протокол про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що протокол № Л-А-2102/1 від 21 лютого 2019 року позивачу у встановленому законодавством порядку вручено не було. Зі змісту цього протоколу слідує, що позивач начебто відмовилася від підписання цього протоколу, у зв`язку з чим невизначена особа зробила відповідну відмітку про це. Але безпосередньо в судовому засіданні встановлено, що доведеність цієї обставини викликає сумніви.

Даний протокол представляє собою набраний на комп`ютері текст, який надруковано на принтері. Відповідач ОСОБА_6 та його представник у судовому засіданні визнали, що цих пристроїв на місці проведення перевірки не було, а набір цих текстів і їх надрукування вчинені на робочому місці особи, яка склала цей протокол, тобто начальника Управління Мельниченка Б.М., де в цей час позивача ОСОБА_1 не було. Для підписання вже готового протоколу її не було запрошено, доказів тому, що позивач після складання протоколу якимось чином запрошувалась для його підписання, суду також не надано.

За таких обставин, у чому полягала відмова позивача від підписання цього протоколу, відповідач та його представники в судовому засіданні пояснити не змогли, що розцінюється судом як ненадання позивачу цього протоколу для підписання та його отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Позивача ОСОБА_1 у цьому праві незаконно було суттєве обмежено.

Щодо забезпечення процесуальних прав позивача при притягненні її до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2772 КУпАП особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, про дату і місце розгляду справи повідомляються завчасно.

Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Перевірка судом дотримання відповідачем цих вимог закону показала, що правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи не було предметом розгляду відповідача, натомість була спроба вручити позивачу цей протокол в непередбачений законодавством спосіб: шляхом направлення його позивачу поштою 22 лютого 2019 року, про що вказано в самому протоколі.

Разом з тим, відповідачем суду не надано безспірних доказів отримання позивачем складеного щодо неї протоколу від 21 лютого 2019 року до дня його розгляду, тобто 06 березня 2019 року. Позивач заперечує факт отримання цього протоколу до 06 березня 2019 року у будь-який спосіб, представник відповідача в судовому засіданні не заперечила цю обставину. Відповідач ОСОБА_6 на підтвердження свого намагання вручити цей протокол ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив, що цей факт підтверджується аудіозаписом його розмови з позивачем у день складання протоколу 21 лютого 2019 року, але цього запису суду також не було надано.

Таким чином, станом на призначений час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 06 березня 2019 року відповідач не мав підтвердження щодо отримання позивачем копії чи одного примірника цього протоколу, або підтвердження про надходження відправленої їй рекомендованої кореспонденції, або відмови чи іншого ухилення позивача від її отримання.

Суд вважає, що у день розгляду 06 березня 2019 року справи про адміністративне правопорушення щодо позивача відповідачем не було належним чином з`ясовано питання завчасного повідомлення позивача про розгляд протоколу щодо неї, тобто не було виконано належним чином вимоги ст. ст. 2772 та 278 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку не було реально забезпечено право позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на завчасне і належне повідомлення про розгляд справи щодо неї, що служить правовою підставою для скасування оскаржуваної нею постанови від 06 березня 2019 року.

Будь-яких доказів на спростування підстав поданого позивачем позову стороною відповідача суду не надано.

Суд не погоджується з доводами сторони відповідача про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення позивач отримала завчасно; про дату, час і місце розгляду цього протоколу її було повідомлено належним чином, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглянуто у спосіб, передбачений законом.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а вказав на те що, не надавши змоги реалізувати своє право на отримання правової допомоги, уповноважена особа порушила права особи, яка притягується до адміністративної відповідальністю, чим порушила порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Справа про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 підлягає закриттю з таких підстав:

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У ч. 1 ст. 96 КУпАП, за якою позивача ОСОБА_1 оскаржуваною постановою відповідача визнано винною, передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд. Зі змісту цієї постанови чітко не випливає, які саме дії, передбачені ч. 1 ст. 96 КУпАП ставилися позивачу ОСОБА_1 у провину: нове будівництво, реконструкція, реставрація чи капітальний ремонт об`єктів чи споруд, а також час вчинення цього правопорушення, оскільки ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

У ч. 9 ст. 96 КУпАП, за якою позивача ОСОБА_1 оскаржуваною постановою відповідача визнано винною, передбачена адміністративна відповідальність за експлуатацію об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті. З цього приводу в постанові відповідача зазначено, що чотирьохповерховий житловий будинок по АДРЕСА_1 використовується (експлуатується) без прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку під готель, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону забороняється експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягнуто за експлуатацію зазначеного будинку як готелю, але в цій нормі, на яку є посилання в постанові відповідача, не йдеться про введення об`єкта будівництва як готелю, тому не зрозуміло, цей об`єкт будівництва не введено в експлуатацію як житловий будинок чи як готель.

У ч. 1 ст. 18842 КУпАП, за якою ОСОБА_1 цією постановою відповідача теж визнано винною, передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державно-будівельного контролю. За цією нормою права позивача ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона не виконала вимоги припису відповідача як посадової особи органу державно-будівельного контролю № С-1304/1 та № С-1304/2 від 13 квітня 2017 року.

У матеріалах справи є додана до відзиву на позовну заяву копія припису № С-1304/1 від 13 квітня 2017 року, з якої слідує, що позивач ОСОБА_1 мала усунути зазначені у п.1 цього припису порушення до 01 липня 2019 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Суд вважає, що у будь-якому випадку станом на день прийняття відповідачем оскаржуваної постанови 06 березня 2019 року строк притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП закінчився, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що відповідачем суду не надано оригінал чи копію припису № С-1304/2 від 13 квітня 2017 року, про який йдеться в оскаржуваній постанові, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити його та дати йому належну правову оцінку.

З огляду на наведене, суд одночасно зі скасуванням оскаржуваної постанови відповідача приймає рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № А-0603/1 від 06 березня 2019 року щодо позивача ОСОБА_1 .

Щодо порушеного позивачем питання поновлення процесуального строку суд зазначає наступне.

Позивачем цей позов до суду подано 10 червня 2019 року, до позовної заяви вона додала заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, яку мотивовано тим, що цей строк нею пропущений з поважних причин.

Причину пропуску зазначеного строку позивач пояснює тим, що про наявність постанови відповідача вона не знала в день її винесення, бо не була присутня при розгляді справи, про наявність такої постанови вона дізналася лише після відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови.

Дослідивши надані сторонами докази в цій частині, суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду з оскарженням рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення.

У ст. 5 Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбачено, що постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення.

У будь-якому випадку позовна заява щодо оскарження зазначеного вище рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності подано нею з порушенням цих строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Судом встановлено, що про наявність оскарженого рішення позивач дізналася 19 червня 2019 року, коли отримала постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУ ТУЮ у Київській області Лопатинської Н.О. від 18 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання цього рішення, а також копію постанови відповідача від 06 березня 2019 року, яка є предметом розгляду суду.

Сторона відповідача не надала суду жодних доказів, які могли би спростувати наведене позивачем з приводу поновлення строку звернення до суду з позовом.

За таких обставин, суд вважає причину пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із цією позовною заявою поважною та поновлює його.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 72, 73, 76, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із оскарженням постанови начальника Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області Мельниченка Б.М. № А-0306/1 від 06 березня 2019 року.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області Мельниченка Богдана Миколайовича № А-0306/1 від 06 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП, та накладення на нею штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 9 ст. 96, ч. 1 ст. 18842 КУпАП, закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.