Справа № 127/28592/21
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/304/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Ткаченка Артема Назаровича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Ткаченка А.Н. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

27 жовтня 2021 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 09 листопада 2021 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 17 грудня 2021 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 07 жовтня 2021 року інспектором УПП у Вінницькій області Ткаченком А.Н. відносно нього винесена постанова серії ЕАО №4873806 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до зазначеної постанови його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, що він 07 жовтня 2021 року о 22:08:58, керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Хмельницьке шосе, 107 в м. Вінниці проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.2 «ґ» Правил дорожнього руху України - порушення проїзду на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Позивач вважає, що винесена постанова є протиправною, безпідставною та підляє скасуванню виходячи з наступного.

Так, 07 жовтня 2021 року після 22.00 год. він на своєму автомобілі марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Хмельницьке шосе, 107 в сторону центра міста Вінниці та здійснив проїзд перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора та з урахуванням дорожньої обстановки, а саме: позаду нього залишилася дорога, яка веде з вул. Хмельницьке шосе на вул. Барське шосе, а відразу за світлофором проходить дорога - поворот з вул. Хмельницьке шосе на вул. Барське шосе, він не зміг би зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 Правил дорожнього руху України, не вдаючись до екстреного гальмування, тому продовжив рух далі через перехрестя, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає пункту 8.11 ПДР. Проїхавши до наступного Т-образного перехрестя, він зупинився на забороненому червоному сигналі світлофора. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора він виїхав на Т-образне перехрестя та повернув вправо на вул. Інтернаціоналістів в м. Вінниці і був зупинений патрульними поліцейськими. Відповідач представився та назвав причину зупинки транспортного засобу, яким він здійснював керування, що він проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Позивач звертає увагу суду, що жодний з транспортних засобів, які перебували в той час на сигналах світлофора не здійснили руху, що могло б призвести до спричинення аварійної ситуації або подачі звукового сигналу, який відповідно до пунктів 9.5-9.6 Правил дорожнього руху України подається в населеному пункті коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді, чи здійснили екстрене гальмування. Це ще раз підтверджує, що ним проїзд перехрестя здійснено на дозволений миготливий зелений сигнал світлофора. В зв`язку з тим, що він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофора, він попросив, щоб йому надали докази, що він проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, на що інспектор поліції сказав, що все зафіксоване на відеореєстратор і потім він покаже. Пізніше він хотів показати порушення на мобільному телефоні, але оскільки йому повідомили, що відеозйомка велася з автомобіля відеореєстратором, то він відмовився дивитися на те, що хотів показати працівник поліції на мобільному телефоні. Докази з відеореєстратора так йому ніхто і не представив. Отже, відповідач при винесені оскаржуваної постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Таким чином, відповідачем винесено незаконну постанову щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, а факти порушення правил дорожнього руху викладені в ній не відповідають дійсності. Враховуючи викладене, позивач просить скасувати постанову серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про адміністративне правопорушення, винесену відносно нього інспектором УПП у Вінницькій області Ткаченком А.Н., закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 454 гривні судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів за довіреністю Химич Д.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а також до матеріалів справи долучив в якості доказу диск з відеозаписом події, яка мала місце за участю сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07 жовтня 2021 року о 22:08:58, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Хмельницьке шосе, 107 в м. Вінниці проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України - порушення проїзду на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 за № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки в ній відсутні посилання на докази вчинення ним правопорушення.

Поліцейським при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Представником відповідачів Химичем Д.В. в якості доказу суду був наданий диск з відеозаписом події, яка мала місце 07 жовтня 2021 року за участю сторін, однак з відеозапису не вбачається, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України - проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Інші докази, які б підтвердили чи спростували доводи позивача, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Ткаченка А.Н. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні, які він сплатив при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 122, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Ткаченка Артема Назаровича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4873806 від 07.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: