Справа № 380/13537/21
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань поновлення строку звернення до суду

та залишення позовної заяви без розгляду

22 грудня 2021 року

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Ящишин І.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Войціховського А.Б.,

представника відповідача Петрицина О.П.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області по відмові у виплаті належної позивачу пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату належної позивачу пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010 та належну позивачу пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 по 22.04.2013;

- зобов`язати провести індексацію при поновленні нарахованої позивачу пенсії за весь період з червня 2005 по 13.02.2010 незаконної невиплати пені по день виплати заборгованої пенсії;

- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до пункту 2 статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), механізм нарахування якої визначений Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІП «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-111), в зв`язку з інфляцією за весь період невиплати належної позивачу пенсії, яку незаконно невиплачено з червня 2005 по 13.02.2010, по день виплати заборгованості. (Постанова ВП ВС від 04.03.2020 № 219/11809/19-а (11 -943апп 19).

Ухвалою судді від 18.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

08.10.2021 представник відповідача подав до суду клопотання (вх.№73605) про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Клопотання мотивоване тим, що позивачем 24.07.2020 подано запит на отримання публічної інформації. Поданий запит був розглянутий відповідачем та позивачу надано відповідь листом від 26.08.2020 № 1300-0204-8/66840. Враховуючи наведене представник відповідача вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача 22.12.2021 подав до суду письмове заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що перебіг строку звернення до суду повинен рахуватися з останньої заяви позивача від 12.10.2020, на яку відповідачем було надано відповідь листом від 27.10.2020 № 7421-7806/Р-02/8-1300/20. Поряд з цим вказує, що позови про поновлення виплати пенсії не обмежуються шестимісячним строком звернення до суду. З огляду на наведене, представник позивача просить відмовити в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім цього, судовому засіданні представник позивача подав також клопотання про поновлення строку звернення до суду. Додатково вказав, що з листопада 2020 року по березень 2021 року в Львівському окружному адміністративному суду було запроваджено особливий режим роботи у зв`язку з пандемією COVID-19. З березня 2021 року позивач не міг скористатись правовою допомогою адвоката Войціховського А.П., з яким у нього укладений договір про надання правової допомоги, оскільки адвокат захворів на короновірусну інфекцію та до 18.03.2021 перебував на лікуванні в Стебницькій міській лікарні. Надалі, до 22.05.2021 адвокат перебував на реабілітації. Представник позивача вважає ці обставини поважними та просить поновити строк звернення до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні клопотання про поновлення строку звернення до суду підтримали з підстав, наведених у ньому. Просили суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав з підстав, наведених у ньому. Просив суд позовну заяву залишити без розгляду та відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні клопотань суд керувався таким.

Позивачу з 30.07.1994 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

ОСОБА_1 13.02.2013 звернувся до управління Пенсійного фонду України в. м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі із заявою щодо поновлення виплати пенсії, однак отримав відмову.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2013 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 у справі №876/1895/14 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області задоволено частково, скасовано постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2013. Позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області по відмові у виплаті належної йому пенсії за період з 01.06.2005 року по 13.02.2010 року; зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату: належну позивачу пенсію за період з 01.06.2005 року по 13.02.201 року, належну йому пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 року по 22.04.2013 року залишено без розгляду. У задоволенні частини позовних вимог позивача про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату належної йому пенсії за особливі заслуги за період з 23.04.2013 по серпень 2013 року - відмовлено.

Позивач 24.07.2020 та 09.10.2020 звертався до відповідача із запитом на отримання публічної інформації та заявою, в якій просив провести нарахування належних йому пенсійних виплат та поновити йому виплату раніше призначеної пенсії, яку зупинено виплатою за період з червня 2005 по 13.02.2010 відповідно до порядку 22-1, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України «Про порядок та оформлення документів для призначення пенсії» від 25.10.2005, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; провести індексацію при поновленні нарахованої позивачу пенсії за весь період з червня 2005 року по 13.02.2010 незаконної невиплати пені по день виплати заборгованої пенсії; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до пункту 2 статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листами від 26.08.2020 №1300-0204-8/66840 та від 27.10.2020 № 7421-7806/Р-02/8-1300/20 позивачу відмовлено у здійсненні такого нарахування. Зокрема зазначено, що з 13.02.2010 позивачу поновлено виплату пенсії.

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що процесуальні строки-це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючись щодо застосування строків звернення до суду, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 дійшов до наступних висновків.

Насамперед Верховним Судом вказано, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголошував на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IУ (далі - Закон 1058-IV) (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

В контексті спірних правовідносин суд враховує, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошувала на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись 09.10.2020 до відповідача із заявою, позивачу було відомо, що у період з червня 2005 року по 13.02.2010 відповідачем було зупинено виплату його пенсії.

Листом від 27.10.2020 позивачу надано відповідь на його заяву від 09.10.2020.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовною заявою 13.08.2021.

Щодо посилання представника позивача на можливість подання відповідної позовної заяви без обмеження будь-яким строком та на положення ст.46 Закону № 1058-IV, то такі є безпідставними, оскільки за змістом наведеної норми строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій. Однак, в даних правовідносинах у спірний період суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у справі №240/12017/19 зазначала, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України, застосовується до спірних правовідносин, а отримання позивачем листа відповідача від 27.10.2020 у відповідь на його заяву про поновлення виплати пенсії не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Ця обставина свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через п`ятнадцять років після припинення виплати пенсії з 01.06.2005.

Суд також відхиляє доводи представника позивача про запровадження особливого режиму роботи у Львівському окружному адміністративному суді в період з листопада 2020 року по березень 2021 року, оскільки в даний період жодних розпоряджень про обмежений режим роботи не приймалося. Суд також звертає увагу, що жодних обмежень щодо подачі позовних заяв у суді запроваджено не було. Крім цього, позивач міг звернутися з позовом до суду шляхом надіслання такого засобами поштового зв`язку.

Суд також не бере до уваги доводи представника позивача про перебування його на лікуванні в період з березня по травень 2021 року. Як зазначає представник позивача, копію відповіді пенсійного органу позивачем отримано 05.12.2020, отже з моменту отримання листа відповідача кінцевий строк звернення до суду в межах шестимісячного строку припадає на 05.06.2021 (субота) наступний робочий день 07.06.2021. Однак, як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до суду лише в серпні 2021 року, тобто поза межами шестимісячного строку. Тому, тимчасова непрацездатність представника позивача протягом двох місяців у цей період не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом та необґрунтованість клопотання для визнання причин пропуску такого строку поважними, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.240 КАС України, а саме про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2021.

Суддя Р.І. Кузан