Справа № 420/10039/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.06.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року судом залишено без руху позовну заяву і надано позивачу строк для усунення недоліків.

У вказаній ухвалі суддею роз`яснено, що виявлені недоліки мали бути усунені шляхом надання до суду уточненого позову (з копією для відповідача) з урахуванням вищевикладеного судом.

29.06.2021 року (вх.№33869/21) від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали разом із позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивачі просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 02.10.2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири придбано нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 . Під час оформлення купівлі, позивачами було сплачено у рівних частках збори та податки, у тому числі збiр на обов`язкове пенсiйне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10830,60 гривень, що підтверджується квитанцією № ПН1975 від 02.10.2020 року та 10830.60 гривень, що підтверджується Квитанцією № ПН1989 від 02.10.2020 року. Загальна сума збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна таким чином складає 21661.20 гривень.

Як стверджують позивачі, придбана квартира, є першим об`єктом нерухомого майна, який вони набули, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Зважаючи на відсутність у позивачів обов`язку про сплату збору на обов`язкове пенсійне страхування, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до відповідача, з заявою про повернення коштів, які були їм сплачені. Однак, відповідач відмовив позивачам у поверненні коштів.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (в редакції уточнень за вх.№ 33869/21) і відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

26.07.2021 року (вх.№40225/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з вимогами позивачів не погоджується в повному обсязі з наступних підстав.

З покликанням на положення п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач вказує, що позивачем не надано жодних доказів того, що він придбав житло і перебував у черзі на одержання житла або придбав житло вперше.

Також, відповідач просить суд звернути увагу на те, що повернення зазначеного збору здійснюється Державною казначейською службою за поданням органу Пенсійного фонду України. Враховуючи, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, таке подання може бути сформовано лише за наявності документального підтвердження компетентного органу, який би володів інформацією щодо прав на нерухоме майно.

У відзиві вказано, що з 01.01.2013 року функціонує Державний реєстр прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) як єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Зазначений Реєстр включає в себе відомості про зареєстровані лише після 01.01.2013 року речові права, що були внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому не є повним реєстром щодо прав на нерухоме майно. Таким чином, як стверджує відповідач, надати позивачу подання на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 15303,00 грн. неможливо.

Щодо вимоги позивача саме подати до Головного управління державної казначейської служби України у місті Одеса подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, Головне управління, з посиланням на до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, вказує, що подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа. Які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.10.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (вул.Черняховського, 6, м.Одеса, 65009, ), вирішено оозглядати справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

19.10.2021 року судом отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів:

- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

25.10.2021 року від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року долучено до матеріалів справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), закрито підготовче провадження по справі № 420/10039/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, призначено справу до судового розгляду

У судовому засіданні, призначеному для розгляду справи по суті, судом на підставі ч.9 ст.205 КАС України вирішено здійснювати розгляд справи за правилами письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

02.10.2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (покупці) та ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 (продавець) укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за №4066 (а.с.5).

Згідно з п.1 вказаного договору за цим договором продавець передає у власність, а покупці приймають в рівних частках кожна в особисту приватну власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Квартира, або «Нерухомість») та складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 109,4 кв.м, житлова площа квартири 58,6 кв.м.

Згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 року (а.с.6), ОСОБА_5 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в сумі 10830 гривень 60 копійок (а.с.6).

В графі «призначення платежу» вказаного платіжного документу вказано «внесок до ПФ за купівлю нерух. ОСОБА_5 ».

Згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 року (а.с.6), ОСОБА_1 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в сумі 10830 гривень 60 копійок (а.с.7).

В графі «призначення платежу» вказаного платіжного документу вказано «внесок до ПФ за купівлю нерух. ОСОБА_1 ».

Судом встановлено, що 02.04.2021 року позивачі вернулись до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області заявою, в якій просили підготувати подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 року у розмірі 21661.2 гривні (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят одна гривня 2 копійок), з яких: 10830,60 гривні (десять тисяч вісімсот тридцять гривень 60 копійки), що підтверджується Квитанцією №ПН1975 від 02.10.2020 року сплаченого ОСОБА_2 та 10830,60 гривні (десять тисяч вісімсот тридцять гривень 60 копійки), що підтверджується Квитанцією №ПН1989 вiд 02.10.2020 року сплаченого ОСОБА_1 (а.с.8).

У відповідь на вказану заяву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області складено лист №1500-0504-8/9087 від 26.01.2021 року, в якому відповідач посилаючись на п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», пп. «в» п. 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 зазначив, що: «Враховуючи, що не надано підтвердження того, що Ви придбали житло вперше, вимушені відмовити в наданні подання на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна»..

Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн. та яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн., позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. «в» та «г» п.15-2 Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року); г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Таким чином, із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №280151833 від 20.10.2021 року, виготовленої судом (а.с.82-83) у ОСОБА_1 окрім квартири, придбаної на підставі договору купівлі-продажу №4066 відсутні належні її на праві приватної власності зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

Водночас, будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування твердження позивача - ОСОБА_1 щодо придбання нею житла вперше, чи на підтвердження реєстрації права приватної власності за ОСОБА_1 будь-якого іншого нерухомого майна та відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

В той же час, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 20.10.2021 року, виготовленої судом (а.с.84-94) у ОСОБА_2 окрім квартири, придбаної на підставі договору купівлі-продажу №4066, на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу №246 від 11.03.2010 року, перебував у власності об`єкт нерухомого майна - квартира загальною площею 202,9 кв. м. за адресую АДРЕСА_3 .

Тобто, ОСОБА_2 при придбанні нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу №4066 не є особою, яка придбала житло вперше, а отже, у неї відсутнє право на звільнення від сплати збору.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787) визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Пунктом 5 розділу І Порядку №787 передбачено, що помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. Платник подає до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм статті 253 та частини другої статті 255 Цивільного кодексу України (п.10 розділу І Порядку №787).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, безпідставно або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету у даному випадку.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу - ОСОБА_1 в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 (справа № 819/1498/17), від 14.08.2019 (справа № 372/1350/17) та від 15.07.2021 (справ №826/4789/17).

Доводи відповідача про те, що позивачем - ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане нею вперше є безпідставними, оскільки Пенсійним фондом не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває ще й інше майно, яке було придбане нею раніше, до укладення договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2020 року.

У постанові від 03.07.2018 року у справі №819/33/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання нерухомого майна конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі № 819/976/17, від 19 червня 2018 року у справі №607/14722/16-а та від 28 березня 2019 року по справі №819/830/17.

Суд зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивачів про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не встановлено інших, окрім тих які визнані судом необґрунтованими, підстав для відмови у складанні подання.

Відповідно до абз.5 пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи вищевказані висновки суду, суд вважає, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, за встановлених судом обставин, вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За подачу даної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. згідно платіжного доручення №85 від 08.06.2021 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного судом вище, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1989 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у неоформленні подання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі м.Одеса подання на повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції №ПН1975 від 02.10.2020 на суму 10830,60 грн. - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (вул.Черняховського, 6, м.Одеса, 65009, ).

Суддя С.М. Корой