Справа № 200/10457/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р. Справа№200/10457/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу протиправним, скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Костянтинова Оксана Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним наказу від 23.07.2021 №258 в частині застосування дисциплінарної відповідальності відносно заступника командира з артилерії Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 у вигляді накладення дисциплінарного стягнення «догана»; скасування наказу.

25 серпня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

22 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

20 вересня 2021 року до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2021 року №258 зазначено, що саме було порушено позивачем та які саме статті були порушенні, а саме: відповідно п. 12 розділу 3 наказу МОУ №608 (про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України) ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування має бути завершено протягом місяця з дня його призначення. В окремих випадках цей строк може бути продовжено але не більш ніж на місяць. Загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати двох місяців. У зв`язку з тим, що позивачем прострочений термін проведення службового розслідування, матеріали у встановленому порядку не були здані, відповідно позивачем порушено вимоги статей 11, 12, 14, 16, 26, 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, порушено вимоги наказу МОУ № 608 (про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України), вимоги статей 4, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через що, на нього було накладено дисциплінарне стягнення «Догана».

Відповідач, також, зазначив, що згідно із п. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк. Однак жодної скарги ОСОБА_1 не подано.

Вважає, що дисциплінарне стягнення накладено без порушень вимог чинного законодавства владою командира військової частини та просить відмовити в позові.

Розглянувши заяви по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 березня 2017 року проходить військову службу в Збройних Силах України, займає посаду заступника командира з артилерії військової частини НОМЕР_1 (а.с. 9-13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №297 від 26.10.2020 «Про призначення службового розслідування по факту прийому передачі посади» для проведення службового розслідування по факту виявлених недоліків при прийомі передачі посади командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 призначено склад комісії з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , голова комісії старший лейтенант ОСОБА_1 (а.с. 14). У вказаному наказі встановлено акт та матеріали службового розслідування подати на розгляд до 24 листопада 2020 року; усім посадовим особам військової частини надати необхідну допомогу особі, що проводить розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №335 від 24.11.2020 службове розслідування продовжено на 7 днів, у зв`язку з ненаданням в термін належних довідок-розрахунків службами паливно-мастильних матеріалів, автомобільної служби та взводом зв`язку (а.с. 76).

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №378 від 31.12.2020 та № 1 від 01.01.2021, на період з 31.12.2020 по 01.01.2021 службове розслідування призупинено у зв`язку з проведенням інвентаризації в підрозділах військової частини НОМЕР_4 , структурною одиницею якої є відповідач (а.с. 76-78).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №93 від 17.03.2021 термін службового розслідування продовжено до 30.03.2021, у зв`язку з відпусткою посадових осіб військової частини НОМЕР_4 , що унеможливлює отримати від останніх письмових довідок-розрахунків по своїм службам та вчасно провести службове розслідування (а.с. 79).

23.07.2021 командиром військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності прийнято наказ №258 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на заступника командира з артилерії військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 на підставі пункту «б» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України за невиконання наказу командира, порушення вимог ст. 11, 12, 14, 16, 26, 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, порушення вимог наказу МОУ № 608 (про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України), вимог ст. 4. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ накладено дисциплінарне стягнення «догана» (а.с. 15-17).

Не погоджуючись зі спірним наказом, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно з статтею 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Частиною першою статті 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Як встановлено частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 83 зазначеного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно частини першої статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ слідує, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як вбачається із частин першої, третьої статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Частиною сьомою статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Пунктом 2 розділу І Порядку №608 визначено, що службове розслідування це - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 1 розділу V Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.

Пунктом 3 розділу IV Порядку №608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані).

Службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду (пункт 2 розділу ІІ Порядку №608).

В матеріалах службового розслідування відсутні докази про те, що позивача належним чином повідомлено про початок та підстави проведення службового розслідування, а також докази надання позивачем усних (письмових) пояснень.

Натомість, відповідач підтвердив, що не призначав службове розслідування щодо позивача, оскільки причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, та інші обставини, які мали значення для прийняття рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 , не потребували додаткового встановлення (уточнення).

Суд не приймає до уваги такі твердження відповідача, в зв`язку з тим, що позивач неодноразово звертався до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 з рапортами щодо отримання необхідних для службового розслідування, яке він очолював, матеріалів і, як зазначає, позивач, не отримав їх від відповідальних осіб військових частин. Жодних доказів на спростування вищезазначених обставин відповідачем суду не надано.

До того ж, відповідачем самостійно продовжувались строки проведення вказаного службового розслідування, у зв`язку з неможливістю отримати письмові довідки-розрахунки та вчасно провести службове розслідування.

Рапортом від 19.05.2021 позивач доповів відповідачу що службове розслідування відповідно до наказу № 297 від 26.10.2020 триває більше 2 місяців та не завершене в зв`язку з ненаданням довідок-розрахунків начальником служби зв`язку військової частини НОМЕР_4 , начальником ПММ військової частини НОМЕР_4 , начальником АС військової частини НОМЕР_4 (а.с. 24).

А отже, відсутні підстави вважати, що причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, та інші обставини, які мали значення для прийняття рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2020 № 297, не потребували додаткового встановлення (уточнення) та проведення службового розслідування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем процедури прийняття рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на виконання вимог вищевказаної статті відповідачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позовних вимог та правомірність оскарженого наказу, що не відповідає Порядку №608, який регулює спірні правовідносини.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ №258 від 23.07.2021 в частині застосування до заступника командира з артилерії військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені вищевказаним Порядком, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття наказу; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямований цей наказ, тому він є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним наказу від 23.07.2021 №258 в частині застосування дисциплінарної відповідальності відносно заступника командира з артилерії Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 у вигляді накладення дисциплінарного стягнення «догана»; скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 258 від 23.07.2021 в частині застосування відносно заступника командира з артилерії військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення дисциплінарного стягнення «догана».

Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 258 від 23.07.2021 в частині застосування відносно заступника командира з артилерії військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення дисциплінарного стягнення «догана».

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені та підписані 14 грудня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2021 року.

Суддя О.О. Кошкош