Справа № 640/23807/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Київ № 640/23807/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої

служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Києва)

третя особа Державна судова адміністрація України

про визнання протиправним та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - Державна судова адміністрація, в якому просить суд:

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню 65964760;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо видання постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №65964760;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 65964760;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо видання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 65964760;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 66289419;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо видання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 66289419;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66289419;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо видання постанови стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66289419;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 66290370;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо видання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 66290370;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66290370;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. щодо постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66290370;

- застосувати до державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. по кожному з трьох ВП № 66289419, № 66290370, 65964760.

В обґрунтування позиції, Проценко Наталія Петрівна, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , посилається на лист Державної судової адміністрації України від 05 серпня 2021 року № 6П248-21-432/21, в якому зазначено провадженні №№ 2/754/3443/21 та № 6/754/611/21 знаходяться на розгляді судді Деснянського районного суду міста Києва Саламон О.Б. Згідно автоматизованої системи документообігу суду Д-3, виконавчі листи не виписувались.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 16 листопада 2021 року. Зобов`язано відповідача надати суду до 11 листопада 2021 року відзив на позовну заяву та належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчих проваджень № 65964760, № 66289419 та № 66290370.

Вказану ухвалу відповідачем отримано 08 листопада 2021 року, проте вимоги ухвали суду не виконано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року зобов`язано Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчих проваджень № 65964760, № 66289419 та № 66290370.

01 грудня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшли документи на вимогу суду, а саме матеріали виконавчих проваджень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі № 754/3288/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо розірвання контракту, відшкодування моральної шкоди, серед іншого, стягнено з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Відповідно, на вищевказане рішення видано виконавчий лист від 18 березня 2021року справа № 754/3288/21, Боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем - Державна судова адміністрація України.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 05 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65964760 по примусовому виконанню виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2021 року №754/3288/21 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 65964760, 10 липня 2021 року Боржником ( ОСОБА_1 ) сплачено в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

У подальшому, відповідачем винесено постанову від 15 липня 2021 року ВП № 65964760 про стягнення виконавчого збору у розмірі 68,10 грн.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 05 липня 2021 року ВП №65964760 позивачу (Боржнику) визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 65964760 від 07 липня 2021 року позивачем сплачено виконавчий збір та витрати на виконавче провадження у розмірі 1018,10 грн.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 27 липня 2021 року ВП № 65964760 закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2021 року №754/3288/21 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн. Витрати виконавчого провадження та виконавчий збір виділено у окреме виконавче провадження.

Зокрема, постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 27 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66290370 по примусовому виконанню постанови від 15 липня 2021 року ВП № 65964760 про стягнення виконавчого збору у розмірі 68,10 грн;

постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 27 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66289419 по примусовому виконанню постанови від 05 липня 2021 року ВП № 65964760 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269,00 грн.

Незгода із вищезазначеними рішеннями органу виконавчої служби зумовила звернення позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Водночас, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою якої передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При цьому, згідно вимог пункту 1 частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються зокрема, з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, норми Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.

Більше того, на це вказує і та обставина, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у відсоткову залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження.

Правова позиція щодо застосування статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону України від 03 липня 2018 року №2475 викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 420/1373/19, від 20 листопада 2019 року по справі №480/1558/19, згідно якої фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Так, Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

В силу наведених положень, виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону № 1404-VІІІ, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 160/4481/20.

Таким чином, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 65964760, виведення її у окреме виконавче провадження та відповідно і дії державного виконавця є правомірними.

Щодо постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 65964760 та дій державного виконавця, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною другою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Абзацом 3 частини третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 7 розділу І Інструкції № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Відповідно до пункту 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Згідно з розділом I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі по тексту - Наказ №2830/5) видами витрат виконавчого провадження є:

1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Розділом ІІ Наказу № 2830/5 встановлено, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження.

У постанові державного виконавця від 27 липня 2021 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження наведений розрахунок суми, що підлягає стягненню з боржника, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає вимогам Інструкції №512/5 та Наказу № 2830/5.

Сума, визначена в оскаржуваній постанові, як і окремі її складові позивачем у даному провадженні не оскаржується.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 65964760 та дії державного виконавця щодо видання постанови є законними та скасуванню не піддягають.

При цьому, доводами позовної заяви зазначено лише лист Державної судової адміністрації України від 05 серпня 2021 року № 6П248-21-432/21, в якому зазначено провадженні №№ 2/754/3443/21 та № 6/754/611/21 знаходяться на розгляді судді Деснянського районного суду міста Києва Саламон О.Б. Згідно автоматизованої системи документообігу суду Д-3, виконавчі листи не виписувались.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли щодо виконавчого листа від 18 березня 2021року справа № 74/3288/21, Боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем - Державна судова адміністрація України.

Відповідно, вказаний виконавчий лист виданий на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі № 754/3288/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо розірвання контракту, відшкодування моральної шкоди, серед іншого, стягнено з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Відповідно, постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Благовісного В.М. від 05 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65964760 по примусовому виконанню виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2021 року №754/3288/21 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

Вищенаведене свідчить, що видання виконавчого листа в даному провадженні не свідчить про завершення розгляду справи по суті, а тому посилання позивача на лист Державної судової адміністрації України від 05 серпня 2021 року № 6П248-21-432/21, в якому зазначено провадженні №№ 2/754/3443/21 та № 6/754/611/21 знаходяться на розгляді судді Деснянського районного суду міста Києва Саламон О.Б. Згідно автоматизованої системи документообігу суду Д-3, виконавчі листи не виписувались, є необґрунтованими.

Також, в спростування вищезазначених доводів позовної заяви, суд зазначає, що позивачем самостійно і добровільно сплачено штраф відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі № 754/3288/21.

Таким чином позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова