Справа № 826/1321/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Київ №826/1321/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників (самопредставників):

позивача - адвоката Єрковської Ю.М.,

відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві - Зайкіної К.В.,

відповідача - Державної податкової служби України - Лягери А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІВІАН" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) і Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ДПІ від 29.12.2017 про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість (далі - ПДВ);

- зобов`язати ДФС здійснити дію щодо відновлення суми реєстраційного ліміту у розмірі 3735219,38 грн. в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування ПДВ та який після анулювання реєстрації платника ПДВ товариства був перерахований до Державного бюджету України;

- зобов`язати ДФС збільшити суму податку, на яку товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування ПДВ, а саме збільшити реєстраційний ліміт на суму 211204,21 грн. в системі електронного адміністрування ПДВ.

Підстави позову: - помилковість висновку ДПІ про відсутність поставок/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту протягом 12 послідовних податкових місяців, адже у грудні 2017р. позивачем здійснено ряд оподатковуваних операцій, що підтверджується відповідними митними деклараціями і податковою декларацією з ПДВ за грудень 2017р.; - оспорюване рішення прийнято 29.12.2017, а позивач у період 12-18 грудня 2017р. здійснив ряд господарських операцій та сплатив до бюджету ПДВ; - прийняття оспорюваного рішення призвело до перерахування до бюджету залишку коштів на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ у сумі 3735219,38 грн., чим порушено майнові права позивача; - помилкове та/або надміру зараховані кошти до бюджету повертаються платнику податків на електронний рахунок.

ДПІ подано відзив, в якому цей відповідач просить відмовити в позові, оскільки за звітні (податкові) періоди грудень 2016р. - листопад 2017р. позивач не подав податкову звітність з ПДВ, про що складено довідку від 28.12.2017 №881/26-50-12-23, на підставі якої та з урахуванням вимог п. 5.6 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130, відповідачем прийнято рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ.

До суду надійшов відзив від ДФС, який судом не приймається до розгляду з огляду на те, що відповідачем пропущено встановлений судом строк його надання і відповідачем не заявлено клопотання про продовження цього строку та не наведено поважних причин його пропуску.

Ухвалою від 27.01.2021 суд допустив процесуальне правонаступництво відповідачів у справі, замінивши: ДПІ на Головне управління ДПС у м. Києві, ДФС на Державну податкову службу України.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримала позов; представники відповідачів заперечили проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Позивач з 01.12.2016 був зареєстрований платником ПДВ, індивідуальний податковий номер 08.

Рішенням ДПІ від 29.12.2017 №881/26-50-12-01-22 анульовано реєстрацію позивача платником ПДВ з 29.12.2017 відповідно до пп. "г" п. 184 ст. 184 ПК України.

Згідно з копією рішення відповідачем встановлено не подання позивачем протягом 12 послідовних місяців податковому органу декларації з ПДВ та такої декларації (податкового розрахунку), які (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, що підтверджено довідкою від 28.12.2017 №881/26-50-12-23 (а.с. 150, 151).

Згідно з копією довідки ДПІ від 28.12.2017 №881/26-50-12-23 "Про результати перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання податкових декларацій по ПДВ ТОВ "Брівіан" за період: грудень 2016 - листопад 2017 року" відповідачем встановлено порушення позивачем передбачених п. 203.1 ст. 203 ПК України строків подання податкових декларацій з ПДВ і те, що за вказаний період декларації не подано, обсяг поставок і обсяг придбання становить "0" (грн.) (а.с. 166).

Згідно з копією витягу від 29.12.2017 №29439668 із системи електронного адміністру-вання ПДВ сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, становила 3735219,38 грн. (а.с. 144).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ та відновлення суми реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування ПДВ.

Розглядаючи вимогу до ДПІ про визнання протиправним і скасування рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ, суд враховує таке.

Підпунктом "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України і пп. "г" п. 5.1 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за №1456/26233, (далі - Положення №1130) (у редакціях, чинних на день прийняття оспорюваного рішення) встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з ПДВ та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Пунктом 184.2 ст. 184 ПК України передбачено, що анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу. Анулювання реєстрації здійснюється на дату прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.

Згідно з п. 5.2 розділу V Положення №1130 при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з пп. "г" п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу (пп. "г" п. 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що:

не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця;

включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Згідно з п. 5.5 розділу V Положення №1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" п. 5.1 цього розділу).

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими докумен-тами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - пп. "г" п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку) (пп. 3).

Згідно з п. 5.6 розділу V Положення №1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати ПДВ відповідно до законодавства.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 28.03.2019 у справі №820/1322/17 визначені нормою пп. "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з ПДВ, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з ПДВ протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.

Наявна у справі довідка ДПІ від 28.12.2017 №881/26-50-12-23 згідно з пп. 3 п. 5.5, п. 5.6 розділу V Положення №1130 є належним, допустимим і достатнім доказом у справі, який не був спростований позивачем і підтверджує визначені пп. "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України обставини, що є підставою для анулювання реєстрації позивача платником ПДВ.

Оскільки позивач зареєстрований платником ПДВ з першого числа грудня 2016р., то відповідач правильно визначив у довідці період 12 послідовних податкових місяців з грудня 2016р. по листопад 2017р., включно, що відповідає вимогам п. 5.2 розділу V Положення №1130.

Відсутність у справі копій податкових декларацій позивача з ПДВ грудень 2016р. - листопад 2017р. не впливає на вирішення справи, оскільки, як встановлено у довідці і не спростовувалось та не заперечувалось позивачем, декларації за ці звітні періоди до податкового органу позивачем не подані, а обсяг постачання/придбання становить "0" (грн.).

Твердження позивача про невідповідність висновку відповідача фактичним даним, оскільки позивач протягом 12 послідовних місяців до дати анулювання реєстрації платником ПДВ здійснював господарську діяльність, зокрема впродовж грудня 2017р. позивач здійснив ряд операцій із ввезення на митну територію України товарів, є помилковими.

Так, обставини ввезення позивачем у грудні 2017р. на митну територію України товарів і сплата до бюджету ПДВ підтверджуються доданими до позовної заяви копіями митних декларацій (а.с. 15-108), довідки ПАТ "СБЕРБАНК" від 19.01.2018 №34/5/50-12 про здійснені позивачем перерахування коштів з поточного рахунку на рахунок Київської митниці ДФС (а.с. 109), податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2017р. від 18.01.2018 № (а.с. 110) і квитанції №2 від 18.01.2018 про її прийняття податковим органом (а.с. 118), скрін-шотами з електронного кабінету платника податків про зареєстровані митні декларації і про зареєстровані податкові накладні (а.с. 119-143).

Проте, вказані докази і обставини, які ними підтверджуються, не впливають на правильність встановлених відповідачем обставин і не спростовують висновок відповідача, оскільки грудень 2017р. є 13 послідовним податковим місяцем, тому відповідач не мав правових підстав для його врахування при визначенні 12 місяців.

Також, відповідач не мав правових підстав для врахування при прийнятті 29.12.2017 оспорюваного рішення обставин нарахування і сплати позивачем до бюджету у грудні 2017р. сум ПДВ, оскільки згідно з п. 5.6 Положення №1130 за наявності довідки від 28.12.2017 №881/26-50-12-23 відповідач приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати ПДВ відповідно до законодавства.

Крім цього, на дань прийняття оскаржуваного рішення грудень 2017р. не закінчився й строк подання податкової декларації за цей звітний період не настав, тому відповідач фактично не міг врахувати вказані позивачем обставини.

Отже, твердження позивача про неврахування відповідачем вищевказаних обставин суперечать вимогам пп. "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України, п.п. 5.2, 5.5, 5.6 розділу V Положення №1130, тому відхиляються судом.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про порушення відповідачем вимог податкового законодавства при прийнятті оспорюваного рішення, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Підсумовуючи, суд зазначає, що оспорюване рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ПК України і Положенням №1130, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, і судом не встановлено передбачених ст. 2 КАС України підстав для визнання протиправним і скасування цього рішення, тому в задоволенні такої вимоги необхідно відмовити.

Розглядаючи вимоги до ДФС про зобов`язання вчинити певні дії, суд враховує таке.

Пунктом 4 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвер-дженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569, (далі - Порядок №569) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рахунок у системі електронного адміністрування податку (електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Пунктом 7 Порядку №569 встановлено, що у разі анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його електронному рахунку перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається (абз. 1). Для закриття електронного рахунка ДФС надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються <...> номер платника податку та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету (абз. 3). На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету (абз. 4). Повідомлення про закриття електронних рахунків Казначейство надсилає ДФС у день закриття такого рахунка (абз. 5).

Пунктом 24 Порядку №569 передбачено, що на запит платника податку ДФС подає шляхом надсилання електронного повідомлення інформацію про рух коштів на його електронному рахунку (інформація про суми коштів, перерахованих з електронного рахунка платника податку до бюджету, на поточний рахунок платника податку).

Пунктом 26 Порядку №569 встановлено, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку, зарахованих до бюджету з електронного рахунка платника податку в порядку, визначеному п. 200-1.5 ст. 200-1 Кодексу, здійснюється шляхом перерахування таких коштів виключно на електронний рахунок платника податку, а у разі його відсутності на дату звернення платника податку із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку чи на дату фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податку в установі банку.

Пунктом 27 Порядку №569 встановлено, що у разі анулювання реєстрації платника податку податкові зобов`язання визначаються на підставі податкової звітності з податку за підсумками останнього звітного (податкового) періоду, визначеного п. 184.6 ст. 184 Кодексу. Залишок коштів на електронному рахунку платника податку після розрахунків з бюджетом за результатами останнього звітного (податкового) періоду перераховується до бюджету.

Якщо після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на електронному рахунку недостатній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на підставі поданих контролюючому органу податкових декларацій з податку, остаточний розрахунок з бюджетом таким платником здійснюється з власного поточного рахунка на електронний рахунок.

Якщо залишок коштів на електронному рахунку, який після анулювання реєстрації платника податку перераховано до бюджету, перевищує суми узгоджених податкових зобов`язань з податку за результатами останнього звітного (податкового) періоду, такі суми повертаються з бюджету в порядку, передбаченому ст. 43 Кодексу, за заявою платника податку.

Позивач, маючи передбачене п. 24 Порядку №569 право на отримання від ДФС відомос-тей про рух коштів на електронному рахунку, не надав до суду доказів, які б підтверджували відкриття йому Казначейством відповідного електронного рахунку, знаходження на ньому станом на 29.12.2017 залишку коштів у розмірі 3735219,38 грн. і їх перерахування до бюджету.

Копія витягу від 29.12.2017 №29439668 із системи електронного адміністрування ПДВ лише підтверджує суму податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розмірі 3735219,38 грн. (а.с. 144).

Згідно з п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України і п. 9 Порядку №569 зазначена у витязі сума обчислюється за відповідною формулою: ? Накл = ? НаклОтр + ? Митн + ? ПопРах + ? Овердрафт - ? НаклВид - ? Відшкод - ? Перевищ, тобто вказана сума є розрахунковою величиною, яка включає ряд показників, у т.ч. поповнення електронного рахунку платника (? ПопРах) і яку не належить ототожнювати із сумою коштів платника на електронному рахунку.

Враховуючи викладене і те, що цей витяг не містить відомостей про електронний рахунок позивача і суму коштів на ньому станом на 29.12.2017 та її перерахування до бюджету, суд дійшов висновку, що вказаний витяг є неналежним доказом на підтвердження обставин перерахування з електронного рахунку позивача коштів у сумі 3735219,38 грн. до бюджету.

Інших доказів, які б свідчили про знаходження на електронному рахунку позивача станом на 29.12.2017 коштів у сумі 3735219,38 грн. та їх перерахування Казначейством до бюджету, позивач не надав, про їх наявність суду не повідомив.

Отже, позивач не довів тих обставин порушення свого майнового права, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог до ДФС.

Також, з огляду на попередній висновок суду про правомірність оспорюваного рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ, то твердження позивача про протиправ-ність (помилковість) перерахування коштів з електронного рахунку до бюджету суперечать п. 7 Порядку №569, тому відхиляються судом.

Крім цього, безпідставним є посилання позивача на п.п. 26, 27 Порядку №569, оскільки доказів звернення до контролюючого органу із заявою про повернення помилково та/або надміру сплаченого ПДВ до бюджету у порядку ст. 43 ПК України позивач не подав.

Щодо відновлення реєстраційного ліміту у сумі 3735219,38 грн. і його збільшення на 211204,21 грн. за рахунок суми ПДВ, вказаній у митній декларації від 30.12.2017 №100110/2017/117383 (а.с. 107-108), то, враховуючи вищенаведене і беручи до уваги виклю-чення позивача з реєстру і закриття його електронних рахунків, підстав для зобов`язання ДФС вчинити дії немає, тому в задоволенні таких вимог необхідно відмовити.

Підсумовуючи усе вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість позову і відмову у його задоволенні у повному обсязі.

Судовий збір за подання цього позову становить 5286 грн. (1762 грн. х 3).

Згідно з платіжним дорученням від 19.01.2018 №30 позивачем сплачено судовий збір у сумі 7048 грн.

З огляду на відмову в позові та згідно із ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5286 грн. покладаються на позивача і не належить стягувати з відповідачів.

Надміру сплачений судовий збір у сумі 1762 грн. може бути повернутий позивачу ухвалою суду за його заявою відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 159, 189, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "БРІВІАН" у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БРІВІАН";

03045, м. Київ, Столичне шосе, 103, .

Відповідачі:

1) Головне управління ДПС у м. Києві;

04116. м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ;

2) Державна податкова служба України;

04053, м. Київ, Львівська площа, 8, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення рішення.

Суддя Д.А. Костенко