Справа № 310/6603/21
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6603/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кривякіна О.В., представника відповідача Додарчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про скасування постанов адміністративної комісії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради про скасування постанов адміністративної комісії, мотивуючи свої вимоги наступним. Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради від 07 липня 2021 року № 202 позивач був визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, в зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно вказаної постанови 29 червня 2021 року о 10 год. 30 хвил. в АДРЕСА_1 встановлено факт розміщення трьох тимчасових споруд без відповідної оформленої в установленому порядку документації (паспорту прив`язки), які розмістив ФОП ОСОБА_1 , чим порушив п.п. 8.5, 8.14 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська, затверджених рішенням міської ради від 30 травня 2012 року № 5, зі змінами від 30 травня 2013 року № 17. З притягненням його до адміністративної відповідальності позивач не згоден, вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 19 червня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно якого позивачу у строкове платне користування було надано частину нежитлових приміщень та прилеглі території літнього майданчика для здійснення господарської (комерційної) діяльності. Відповідно до п. 8.15 Правил відповідальність за вказаним пунктом несе особа, яка встановила тимчасову споруду. Зазначені в постанові тимчасові споруди позивачем не встановлювались, він є лише їх користувачем, тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім зазначеного, ст. 152 КУпАП передбачає умисну форму вини у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення. Також постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради від 07 липня 2021 року № 203 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн. Згідно з вказаною постановою 01 липня 2021 року об 11 год. 50 хвил. в м. Бердянську по вул. Морській навпроти будинку № 5 позивачем здійснено стоянку, зупинку автомобіля на пішохідній зоні, чим порушено п.п. 2.5.8, 5.6.3 Правил благоустрою. З притягненням до адміністративної відповідальності в даному випадку ОСОБА_1 також не згоден. Зазначив, що жодних вимог заборонених дорожніх знаків він не порушував, склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній. Позивач дійсно, керуючи належним йому транспортним засобом, виїхав на пішохідну доріжку та під`їхав якомога ближче до нежитлового приміщення, яке ним орендується та використовується як заклад громадського харчування «Шаурма № 1», з метою вивантаження продуктів харчування, необхідних для повноцінної роботи вказаного закладу. Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах та доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торгівельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог п.п. 26.1-26.3 цих Правил. Відповідно до п. 26.3 ПДР України у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Інших під`їздів для обслуговування належного позивачу закладу харчування територія не містить. З огляду на наявність в ПДР зазначених виключень щодо руху транспортних засобів по пішохідним доріжкам (тротуарам), позивач вважає, що в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Оскільки копії постанов, які оскаржує ОСОБА_1 , отримані останнім поштою 14 липня 2021 року, строк на оскарження ним пропущено з поважних причин. Просив визнати протиправними та скасувати постанови адміністративної комісії від 07 липня 2021 року №№ 202, 203 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, а також закрити провадження по справі.

Представником відповідача суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. 29 червня 2021 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ст. 152 КУпАП, а саме порушення Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях міста Бердянська, затверджених рішенням Бердянської міської ради від 30 травня 2012 року № 5, зі змінами від 31 травня 2013 року № 17, за порушення п.п. 8.5, 8.14. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 064 в АДРЕСА_1 встановлено факт розміщення трьох тимчасових споруд без відповідної, оформленої в установленому порядку документації (паспорту прив`язки), які розмістив ФОП ОСОБА_1 . Санкція статті 152 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП було з`ясовано, що станом на 29 червня 2021 року позивач розташував тимчасові споруди без дозвільних документів, що підтверджується поясненнями позивача на засіданні адміністративної комісії під протокол № 12 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради по справі про адміністративне правопорушення № 202. 07 липня 2021 року при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення позивач, який був присутній на засіданні адміністративної комісії при розгляді справи про адміністративне правопорушення, заявив, що тимчасові споруди він встановив самостійно. Шляхом голосування члени адміністративної комісії постановили притягнути ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 152 КУпАП, шляхом накладення штрафу у мінімальному розмірі 850 грн. За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 202 рішення адміністративної комісії було оголошено позивачу безпосередньо на засіданні вказаної комісії. 01 липня 2021 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ст.152 КУпАП, а саме порушення п.п. 2.5.8, 5.6.3 Правил благоустрою. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 01 липня 2021 року об 11 год. 50 хвил. в м. Бердянську по вул. Морській навпроти буд. № 5 здійснив стоянку, зупинку автомобіля CitroenBerlingo, державний номер НОМЕР_1 , де це заборонено та встановлено знак пішохідна зона. Згідно адміністративного позову позивач підтверджує той факт, що він дійсно виїхав на пішохідну доріжку та під`їхав якомога ближче до орендованого нежитлового приміщення. Але згідно доданих до матеріалів адміністративної справи фотофіксації, вивантаження продуктів харчування не здійснюється, транспортний засіб зачинений стоїть на пішохідній зоні. Згідно ст. 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою. Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, а не за порушення Правил дорожнього руху України. 07 липня 2021 року шляхом голосування члени адміністративної комісії постановили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 152 КУпАП, шляхом накладення штрафу у максимальному розмірі 1 360 грн. За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 203 рішення адміністративної комісії було оголошено позивачу безпосередньо на засіданні вказаної комісії. З урахуванням зазначеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було надано копію договори оренди, відповідно до якого він орендує літній майданчик, на якому розміщені тимчасові споруди, належні орендатору, про що ОСОБА_1 зазначалось адміністративній комісії. При розгляді справи він сказав, що споруди належать йому, оскільки на той час він їх використовував. Щодо другої справи зазначив, що біля належного йому закладу харчування розташована лише пішохідна зона, а тому автомобіль, на якому було привезено продукти харчування, необхідні для роботи закладу, під час перевірки дійсно знаходився на пішохідній зоні. Однак, оскільки ПДР України дозволено розташування транспортних засобів, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані в зоні їх розташування, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, проси позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з урахуванням доводів, зазначених у відзиві.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п/п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначаються Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (далі Закон № 2807-ІV).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-ІV благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 2807-ІV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону № 2807-ІV правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Ст. 12 Закону № 2807-ІV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

До об`єктів благоустрою населених пунктів відповідно до ст. 12 зазначеного Закону належать: 1) території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів згідно із ст. 17 Закону № 2807-ІV зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Ч. 4 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Рішенням двадцять п`ятої (позачергової) сесії Бердянської міської ради VІ скликання від 30 травня 2012 № 5 затверджено Правила благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська (далі Правила благоустрою), які визначають порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою м. Бердянська, регулюють права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають здійснення ефективних і комплексних заходів утримання території населеного пункту в належному стані, його санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів, створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері благоустрою, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад).

Суб`єктами адміністративного проступку є громадяни та посадові особи, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

При цьому, ст. 152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів.

Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду 18 грудня 2019 року у справі № 461/202/17.

29 червня 2021 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ст. 152 КУпАП, а саме порушення Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях міста Бердянська, затверджених рішенням Бердянської міської ради від 30 травня 2012 року № 5, зі змінами від 31 травня 2013 року № 17, за порушення п.п. 8.5, 8.14. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 064 в АДРЕСА_1 встановлено факт розміщення трьох тимчасових споруд без відповідної, оформленої в установленому порядку документації (паспорту прив`язки), які розмістив ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з постановою № 202 про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2021 року на підставі вказаного протоколу адміністративною комісією при виконавчому комітеті Бердянської міської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та на позивача накладено штраф у розмірі 850 грн.

Крім зазначеного, 01 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ст.152 КУпАП, а саме порушення п.п. 2.5.8, 5.6.3 Правил благоустрою. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 01 липня 2021 року об 11 год. 50 хвил. в м. Бердянську по вул. Морській навпроти буд. № 5 здійснив стоянку, зупинку автомобіля CitroenBerlingo, державний номер НОМЕР_1 , де це заборонено та встановлено знак пішохідна зона.

У відповідності з постановою № 203 про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2021 року на підставі вказаного протоколу адміністративною комісією при виконавчому комітеті Бердянської міської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та на позивача накладено штраф у розмірі 1 360 грн.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 149-152.

П. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (частини перша - четверта статті 41, статті 103-1, 103-2, 103-3, 104, частина перша статті 106-1, статті 106-2, 149 - 152, частини перша - п`ята статті 152-1, статті 154, 155, 155-2, 156, 156-1, 156-2, 159 - 160, стаття 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 183, 185-1, 186-5, 197, 198.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ст. 256 КУпАП передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КупАП).

Ст. 152 КупАП передбачає умисну форму вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

П.п. 8.5, 8.14 Правил благоустрою передбачено, що розміщення ТС провадиться згідно з паспортами прив`язки ТС, що видаються в межах червоних ліній міських вулиць і доріг та смуг відчуження автомобільних доріг за погодженням з Державтоінспекцією, дорожньо-експлуатаційними та іншими зацікавленими організаціями; тимчасові споруди, які встановлені без відповідної, оформленої в установленому порядку документації, з відхиленням від паспорту прив`язки ТС, вважаються самовільно встановленими ТС, а використання земельної ділянки під ці споруди класифікується, як самовільне зайняття/захоплення землі; самовільно встановлені ТС підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення; якщо особа, що самовільно встановила ТС, не здійснила демонтаж у визначені приписом строки, демонтаж ТС здійснюється в порядку, встановленому цими Правилами.

Як вбачається з договору оренди нежитлового приміщення від 19 червня 2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , останньому було передано в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 400 кв.м.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів того, що споруди, розташовані на території земельної ділянки, яка прилягає до будівлі, що перебували в оренді у позивача, є саме тимчасовими спорудами, а також того, що вказані споруди встановлені без відповідних дозвільних документів, причому саме ОСОБА_1 , а не іншою особою.

У відповідності з постановою про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2021 року № 203 ОСОБА_1 порушив також п.п. 2.5.8, 5.6.3 Правил благоустрою.

Відповідно до п. 2.5.8 Правил забороняється влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів у місцях, що не визначені органами місцевого самоврядування; забороняється стоянка, зупинка автомобілів на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, відповідно до вимог ПДР України.

П. 5.6.3 Правил на території Бердянської коси категорично забороняється ставити намети, розпалювати вогнища; на території міста, а також на території пляжів та Бердянській коси, забороняється заїзд транспортних засобів на газони, тротуари, площі, парки, сквери; за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в населених пунктах, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення, накладаються штрафи згідно з чинним законодавством

Як вбачається з пояснень позивача, він, дійсно, здійснив стоянку транспортного засобу на пішохідній зоні біля належного йому закладу громадського харчування з метою вивантаження продуктів харчування для забезпечення діяльності вказаного закладу, оскільки іншим чином під`їхати до нього не можливо.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 здійснив стоянку, зупинку автомобіля, де встановлено знак «Пішохідна зона».

Слід зазначити, що вказаний знак (5.36 Пішохідна зона») у відповідності з ПДР України інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах та доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торгівельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог п.п. 26.1-26.3 цих Правил.

Згідно з п. 26.3 ПДР України у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Оскільки інших під`їздів для обслуговування належного позивачу закладу харчування територія не містить, з огляду на наявність в ПДР зазначених вище виключень щодо руху транспортних засобів по пішохідним доріжкам (тротуарам), суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова або службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн., який підлягає стягненню на його користь.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про скасування постанов адміністративної комісії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради від 07 липня 2021 року № 202 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та від 07 липня 2021 року № 203 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Вірченко