Справа № 540/4040/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року м. Київ № 540/4040/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомГоловного управління Держпраці у Херсонській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп»
прозастосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Держпраці у Херсонській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп», , КВЕД 49.50, яке знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 6-8, приміщення 72, а саме: заборонити експлуатацію магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ»; системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» - встановлені порушення вимог законодавства, наслідком чого є заборона експлуатації магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ» та системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду справу №540/4040/20 передано за підсудністю на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

На підставі викладеного та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів порушення ТОВ «Кайрос-Інвест Груп» законодавства у сфері охорони праці, з урахуванням того, що обставини, факти і порушення, викладені в акті від 29.10.2020 №40-189 підлягають доказуванню саме позивачем. Крім того, представником відповідача наголошено на тому, що ані на момент проведення перевірки, ані на час надання вказаного відзиву, відповідач не здійснював експлуатацію магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ» довжиною 34,5, з урахуванням того, що кран №3 DN200, який є власністю відповідача, перекритий і опломбований Управлінням магістральних газопроводів Харківтрансгаз АТ «Укртансгаз».

Щодо долученого до відзиву клопотання про розгляд справи у порядку позовного провадження, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, з огляду на викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд за результатами розгляду клопотання однієї із сторін може ухвалити про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за наявності відповідних обставин.

У силу ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та наведених законодавчих положень, судом при відкритті провадження зроблено висновок про можливість розгляду адміністративної справи №540/4040/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, у поданому представником відповідача клопотанні не наведено жодної обставини, яка б перешкоджала розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку позовного провадження.

Суд також не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про виклик свідків, з огляду на необґрунтованість останнього.

Розглянувши подані представником сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням Держпраці у Херсонській області проведено позапланову перевірку суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» - з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини, у частині усунення порушень вимог законодавчих та нормативно-правових акті з охорони праці, зазначених у приписах від 16.07.2019 №49-100, №50-100, №51-100, виданих за результатами проведення попереднього планового заходу органом державного нагляду (контролю), за результатами якої складено акт від 29.10.2020 №40-189, в якому зафіксовано ряд порушень.

На підставі викладеного, вважаючи наявні підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп», , КВЕД 49.50, яке знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 6-8, приміщення 72, а саме: заборонити експлуатацію магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ»; системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

У силу ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці», виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Проектування виробничих об`єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Експертиза проектів будівництва на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці проводиться відповідно до статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Таким органом, згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Водночас, нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), є Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

У силу вимог ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, застосування заходів реагування у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» експлуатації магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ»; системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень, є заходом, направленим на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Суд звертає увагу сторін, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. Протилежного щодо відсутності у виявлених позивачем порушень загрози життю та/або здоров`ю людини відповідачем достатніми та належними доказами не спростовано.

Відтак, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідачем не надано суду доказів усунення всіх порушень, вказаних в акті перевірки від 29.10.2020 №40-189, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення останніх шляхом застосування заходів реагування у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» експлуатації магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ»; системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана заборона стосується виключно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп», а не експлуатації магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ» іншими суб`єктами.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Застосувати заходи реагування у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кайрос-Інвест Груп» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6-8, приміщ. 72) експлуатації магістрального газопроводу «Каланчак-Скадовськ»; системи газопостачання природним газом, яка призначена на власні потреби - для газопостачання приміщення опалювальної будинку газорозподільної станції; до усунення порушень.

Обов`язок щодо забезпечення виконання рішення покласти на Головне управління Держпраці у Херсонській області (, адреса: 73026, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок