Справа № 160/25918/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДАРІ" про вжиття заходів забезпечення позову, -
16.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛДАРІ" до Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Припис Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради №б/н від 01.12.2021 року та Попередження №000373 від 15.12.2021 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДАРІ" про вжиття заходів забезпечення позову повернуто без розгляду у зв`язку із несплатою судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29.12.2021 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:
- заборонити Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради здійснювати демонтаж стели, яка розташована на АЗС за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 292.
В обґрунтування заяви зазначено, що у разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача, а саме, відповідачем буде незаконно знищено майно позивача за адресою м. Дніпро, вул. Томська, 292 (стела на АЗС). Крім того, невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить розгляд спору і зробить неможливим відновлення порушених прав власності, гарантованих Конституцією України, а також призведе до порушення здійснення господарської діяльності позивача на АЗС.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та пору
шення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 11.03.2021 у справі № 260/1168/19.
Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що до розгляду даної справи по суті та з наданих наразі позивачем доказів неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваних рішеннь суб`єкта владних повноважень (відповідача). В той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
При цьому, якщо таке порушення прав позивача буде встановлено при розгляді справи по суті, порушене право буде відновлено з моменту його порушення.
Сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову, а при розгляді відповідної заяви питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті не вирішується.
Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявником не підтверджено неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів, яких стосуються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Суд вважає, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не дають підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС України.
Таким чином, задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДАРІ" про забезпечення позову не відповідає критеріям обґрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову, а відтак задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДАРІ" про забезпечення позову - відмовити.
Копію ухвали надіслати заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник