Справа № 140/7586/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/7586/21 пров. № А/857/19005/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі № 140/7586/21 (головуючий судді Ковальчук В.Д., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Військовий інститут телекомунікації та інформатизації імені Героїв Крут Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Військовий інститут телекомунікації та інформатизації імені Героїв Крут Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут, в якому просив: а) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині не зарахування навчання ОСОБА_1 з 01.09.2003 по 14.08.2007 у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут до стажу військової служби та у строк служби в Збройних Силах України;

б) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком проходження ОСОБА_1 військової служби з 01.09.2003 та зарахувати до вислуги років військової служби весь період навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут з 01.09.2003 по 14.08.2007.

Рішенням від 07 вересня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю4 вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що позивач зарахований до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут у якості студента, а не курсанта, що підтверджується наказом ректора навчального закладу від 01.08.2003 №2867-ос. З цих підстав відповідач вважає, що позивачу не може бути зарахований час навчання у військовому навчальному закладі до часу проходження військової служби.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника головного оперативно - розшукового відділу регіонального управління ІНФОРМАЦІЯ_5 .

26.05.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з рапортом (заявою) про зарахування навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут з 01 вересня 2003 року по 14 серпня 2007 року у вислугу років.

Чопський прикордонний загін відмовив у зарахуванні періоду навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут з 01 вересня 2003 року по 14 серпня 2007 року у вислугу років, посилаючись на те, що в зазначений період часу позивач не перебував на посаді "курсант".

Вважаючи такі дії відповідача щодо не зарахування періоду навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут з 01 вересня 2003 року по 14 серпня 2007 року у вислугу років протиправними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на зарахування часу навчання до вислуги років військової служби, оскільки факт перебування позивача на посаді курсанта на час навчання у вищому військовому навчальному закладі підтверджений доказами, які є у справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Апеляційний суд зауважує, що предметом спору у цій справі є зарахування часу навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до вислуги років військової служби.

Сторони не заперечують той факт, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут є вищим військовим навчальним закладом.

Відповідно до статті 8 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 (в редакції на час звернення позивача з заявою про зарахування навчання до вислуги років військової служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частина 6 статті 2 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ від 25.03.1992 до видів військової служби відносить військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно із підпунктом 3 частини 2 статті 24 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час вступу позивача на навчання) на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які відповідають вимогам проходження військової служби: призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється у рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання навчатися у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, - на військову службу курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів або вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи.

Подібна за змістом норма міститься у Положенні про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, яке затверджене Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001, відповідно до якої на військову службу (навчання) на посади курсантів (слухачів) до вищих військових навчальних закладів, підрозділів приймаються громадяни України за власним бажанням, які закінчили загальноосвітні навчальні заклади, пройшли відповідну попередню підготовку, склали вступні іспити, а також придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зокрема призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік зарахування на навчання.

Абзацом 4 частини 2 статті 25 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час вступу позивача на навчання) передбачено, що громадяни, які прийняті на військову службу і навчаються у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, де є військові навчальні підрозділи, і не мають звань прапорщиків або мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, які мають такі звання, - слухачами.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм законодавства, чинного на час вступу позивача на навчання до вищого військового навчального закладу, слідує, що статус курсанта отримували призовники віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, яким 17 років виповнюється в рік зарахування на навчання.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач на час вступу на навчання до вищого військового навчального закладу відповідав цим вимогам, зокрема, був призовником, мав повних 17 років, не мав звань прапорщика або мічмана та офіцерського складу.

Крім того, в матеріалах справи є архівна довідка № 179/1/3698 від 13.05.2021, видана галузевим державним архівом Міністерства оборони України, у якій зазначено те, що позивач з 01.09.2003 проходив навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут на посаді «курсант».

При цьому, наказ Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут від 01.08.2003 № 2867-с свідчить про зарахування позивача на навчання студентом 1 курсу, а наказ від 31.08.2003 року № 172, який вказаний в архівній довідці, про навчання на посаді курсант у званні рядовий з 01.09.2003. Отже, вказані накази мають різне юридичне значення, і свідчать про факти, які мали місце у різний проміжок часу.

Таким чином, наказ від 01.08.2003 № 2867-с як доказ не може бути взятий до уваги окремо та бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу часу навчання у вищому військовому навчальному закладі.

Керуючись наведеним вище нормативно-правовим регулюванням спірних відносин, встановлених обставин справи та доказів, що є у справі, апеляційний суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував час навчання позивача з 01.09.2003 по 14.07.2007 у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України ,,Київський політехнічний інститут до вислуги років військової служби.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі № 140/7586/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 30.12.2021.