Справа № 826/12261/14
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Василенка Я.М. та суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В. перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 за клопотанням про визнання мирової угоди між сторонами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 клопотання про визнання мирової угоди між сторонами задоволено; визнано мирову угоду від 05.12.2016 у справі № 826/12261/14, укладену між ОСОБА_1 та Міністерством закордонних справ України в особі заступника Міністра закордонних справ України - керівника апарату Пристайка Вадима Володимировича, який діє на підставі наказів МЗС від 07.10.2016 № 281 та від 23.05.2011 № 123.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи 13.01.2017 Окружним адміністративним судом м. Києва винесено зазначену вище ухвалу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав 09.09.2021 (відповідно до поштового штампу на конверті), тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Однак, вказана особа не надає доказів на підтвердження дати отримання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 (конверт, в якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв`язку). При цьому, разом із апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження, в якому позивач просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017. При цьому, апелянтом не вказано поважних причин пропуску зазначеного строку та не додано доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, хоча згідно до вимог ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 - залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання вищевказаної ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направлення такої заяви на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків, зокрема, доказів на підтвердження дати отримання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 (конверт, в якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв`язку).

На виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданої заяви апелянт вказує на те, що, докази отримання позивачем ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 містяться в матеріалах справи та можуть бути досліджені після відкриття провадження у справі. При цьому, апелянт зазначає, що положення статей 295 та 299 КАС України не можуть бути застосовані до позивача, оскільки згідно статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а тому апеляційну скаргу подано в межах строків, встановлених КАС України.

Перевіривши заяву скаржника, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що матеріали даної адміністративної справи не містять жодних доказів на підтвердження часу отримання ОСОБА_2 копії ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017. Також, на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без руху, не надає таких доказів і позивач.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2016, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 р., адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства закордонних справ України від 14.07.2014 № 1529-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » зі змінами, внесеними наказом Міністерства закордонних справ України від 30.10.2014 № 2619-ос «Про внесення змін до наказу МЗС України від 14.07.2014 № 1529-ос» в частині звільнення 21.07.2014 ОСОБА_1 з посади директора договірно-правового департаменту відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України в зв`язку зі скороченням штату і відмовою від переведення на іншу посаду; поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на посаді директора договірно-правового департаменту в Міністерстві закордонних справ України (01018, місто Київ, Михайлівська площа, 1, ідентифікаційний код 00026620) з 22.07.2014; стягнуто з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 258 098, 10 грн. з вирахуванням обов`язкових внесків та платежів.

Отже, оскільки шляхом винесення вищевказаних судових рішень першої та апеляційної інстанції було реалізовано право позивача на звернення до суду для захисту своїх трудових прав, а при подачі даної апеляційної скарги позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апелянта стосовно неможливості застосування до останнього норм статей 295 та 299 КАС України щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду на приписи статті 233 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт жодним чином не мотивує причини зволікання на звернення до суду із апеляційною скаргою та не зазначає про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання апеляційної скарги, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, викладеної в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Аналогічна правова позиція підтримана у рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/201, в якому зазначено, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, вказані у заяві про поновлення строку не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки судом не встановлено наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення в межах визначеного законодавством строку.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи зазначені вимоги норм процесуального права та той факт, що поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відсутні, а інших доказів поважності пропуску даних процесуальних строків не зазначено і не надано до суду апеляційної інстанції, то в даному випадку слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325, 328 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2017 за клопотанням про визнання мирової угоди між сторонами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Василенко Я.М.

Судді Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.