Справа № 400/4002/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 400/4002/21

адміністративне провадження № К/9901/46844/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №400/4002/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська фармацевтична компанія» до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України, за участю третіх осіб - Головного управління ДПС у Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОФАРМ», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

20.12.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №400/4002/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційна скарга подана вдруге, раніше подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 25.11.2021 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що повторно касаційна скарга подається після усунення недоліків попередньої касаційної скарги.

Скаржником вказано на наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 3 та 4 частини 4 статті 328, пунктом 1 частини 2 статті 353 КАС України, а саме:

- судом не досліджено зібрані у справі докази, судом апеляційної інстанції застосовано норми пункту 43.1 та 43.3 статті 43 Податкового кодексу України без урахування обставин, що унеможливлюють застосування до вказаних спірних правовідносин зазначених правових норм без врахування фактичних обставин справи;

- судом апеляційної та першої інстанцій не наведено доказів, що кошти дійсно сплачені ТОВ «НІКОФАРМ» випадково, та чи вони дійсно наявні на електронному рахунку Позивача. Вказані обставини, на думку ДПС, не можуть бути відхилені без ґрунтовного дослідження, крім того, судами не надано оцінку нормам, які визначають порядок роботи СЕА ПДВ, порядку банківських розрахунків, розрахунків з бюджетом та порядку повернення помилково сплачених коштів, з посиланням на практику Верховного Суду, а за її відсутності, за аналогією права, на практику у схожих судових спорах;

- наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. У даній справі спірними правовідносинами є наявність або відсутність у ДПС обов`язку збільшення реєстраційної суми, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування в ЄРПН. Висновки судів попередніх інстанцій не відповідають правильному застосуванню пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, що регулюють спірні правовідносини, при цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права, в даному випадку, не відповідає змісту самого порушення.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Натомість контролюючим органом не обґрунтовано заявлені підстави касаційного оскарження, зокрема, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, не наведено висновки Верховного Суду, які, на його думку підлягали застосуванню, не обґрунтовано, як мають застосовуватися відповідні норми права, щодо яких, на його думку, відсутній висновок Верховного Суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, що не є належним викладенням заявлених підстав касаційного оскарження.

Скаржником не враховано, що пунктом 1 частини 2 статті 353 КАС України передбачено підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Однак скаржником не обґрунтовані підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалі від 25.11.2021 по даній справі. Повторно подана касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини 5 цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо належного оформлення касаційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №400/4002/21 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва