Справа № 953/2268/21
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/2268/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Лях М.Ю., за участю секретаря судових засідань - Хомінської Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 4 роти 2 взводу УПП в Харківській області ДПП старшого сержанта Донцова Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 року представник позивача поштою звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати ДП18 №475695 від 19.01.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 8 статті 121 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.01.2021 відносно нього працівниками патрульної поліції було складено постанову за те, що він керував автомобілем, який не ввозив на митну територію України, чим нібито порушив ст.ст. 95, 380, 381 Митного кодексу України. Вважає постанову відповідача незаконною, оскільки була порушена процедура розгляду адміністративної справи, справу неможливо було розглянути всебічно та об`єктивно протягом 10 хвилин, позивачу не було надано можливості скористуватися послугами адвоката Крім того, зазначає, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу. Також, зауважив, що працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штраф. Також представник позивача просив поновити строк для звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, бо позивач з 22.01.2021 по 03.02.2021 хворів, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста клініки малоінвазивної хірургії від 22.01.2021, тому не мав можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені строки.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків, 22.02.2021 позивач виправив вказані недоліки.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Представник відповідача надав заяву про поновлення строку на надання відзиву та відзив на позовну заяву. Посилається на те, що відзив надійшов до УПП 29.03.2021 року, тому відзив був направлений поштою позивачу 05.04.2021 р., а до суду відзив буде подано до 06.04.2021 до початку судового засідання. У відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначає, що 19.01.2021 приблизно о 23:10 в м. Харків працівниками патрульної поліції виявлений рух транспортного засобу Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований в іншій країні, а саме в Литовській Республіці, позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, перекладача не потребував, жодних клопотань останній не заявляв. За результатами перевірки відомостей щодо вказаного транспортного засобу за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейськими було встановлено, що цей автомобіль було ввезено на територію України 09.01.2018 ОСОБА_2 через пункт пропуску «Славутич-Комарин» в митному режимі транзит. Таким чином, автомобіль перебуває на митній території України більше 3 років, а позивач не поміщував транспортний засіб в митний режим транзиту.

Позивач керував автомобілем, відносно якого порушені строки переміщення транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України, які встановлені статтею 95 Митного кодексу України (для автомобільного транспорту - 10 діб) та статей 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Витяг ІПНГТ свідчить про достовірність даних встановлених інспектором про обставини перебування транспортного засобу Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ) на митній території України, які в подальшому внесені інспектором у оскаржувану постанову.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, це підтверджується особистим підписом останнього в пункті 7 оскаржуваної постанови. Жодних клопотань останній не заявляв.

Під час розгляду справи позивач не заперечував факт експлуатації та керування зазначеним автомобілем, вказав на те, що він придбав цей автомобіль для особистих цілей.

За результатом розгляду справи, з згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУПАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 475695 (далі - постанова). Всі ці обставини зафіксовані на службовий відеореєстратор працівників патрульної поліції.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив додатково, що у базі «Інформаційний портал Національної поліції України» міститься лише номер та він-код транспортного засобу ввезеного на митну територію України, а марка автомобіля відсутня, тому відповідачем не доведено, що позивач користувався саме транзитним автомобілем. При цьому, відповідачем надано не оригінал електронного доказу, а його паперова копія, тому доказ є недостовірним. Відео з відеореєстратора відповідачем не надано, тому доводи позивача не спиртовані.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що строк звернення до суду з позовом було пропущено позивачем з поважних причини, а тому він підлягає поновленню.

Клопотання представника відповідача про поновлення строку на прийняття відзиву на позов суд вважає необхідним задовольнити, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанову про відкриття провадження відповідачем отримано 29.03.2021, тому 5-тиденний строк на подання відзиву припадав на 05.04.2021 (враховуючи, що останній день припадав на вихідні дні), в цей же день 05.04.2021 відповідач надіслав поштою позивачу відзив, тобто у встановлені строку. При цьому, до канцелірї суду відзив на позов було здано наручно 06.04.2021, тобто на 6-й день. За цих обставин суд вважає необхідним поновити строк на подання до суду відзиву.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, 19.01.2021 року о 23:10 год. по пр.Ювілейному, 47/19 у м. Харкові ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, оскільки порушені строки його переміщення в митному режимі транзиту, автомобіль був ввезений України 09.01.2018 громадянином ОСОБА_2 , при цьому автомобіль використовував ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України та не поміщав у митний режим транзиту, чим порушено вимоги ст.ст. 380, 381, 95 МК України та ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух».

У зв`язку з чим, Інспектором 1 батальйону 4 роти 2 взводу УПП в Харківській області ДПП старшого сержанта Донцовим Є.С. 19.01.2021 року винесено постанову серії ДП18 №475696, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема і передбачених частиною восьмою статті 121 КУпАП.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України (ч.8 ст. 121 КУпАП).

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Крім того, пунктом 4 Інструкції визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (далі Інструкція № 1395).

Таким чином, суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП - є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та, у такому випадку, згідно ч.5 ст. 258 КУпАП складання протоколу не передбачене.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР (статті 121 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що рішення Конституційного Суду №5-рп/2015 від 26.05.2015 р. в даній справі застосування не підлягає, оскільки вже після прийняття зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Доводи позивача про те, що поліцейським при розгляді адміністративного матеріалу не роз`яснено йому права, спростовуються особистим підписом позивача у постанові серії ДП18 №475696 від 19.01.2021 про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП.

При цьому, жодних заперечень чи зауважень з приводу ігнорування чи відмови у задоволенні клопотання про залучення захисника позивачем в постанові не зазначено. Жодних заяв усних чи письмових з приводу бажання скористатися правовою допомогою позивач не заявляв.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не був позбавлений права запросити адвоката на місце розгляду справи, не звертався до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного позивач не надав.

Також в позові не зазначено конкретних обставин (фактів) недотримання процедури розгляду справи відповідачем. При цьому, в постанові позивач жодних зауважень щодо порушення процедури розгляду справи не зазначав.

Суд оцінює твердження позивача про порушення працівниками поліції його права на захист під час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення чи недотримання процедури розгляду справи - як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Оте, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічного висновку дійшов постанова Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 по справі №760/2846/17.

Крім того, у відповіді на відзив представник позивача зазначив додатково, що у базі «Інформаційний портал Національної поліції України» міститься лише номер та він-код транспортного засобу ввезеного на митну територію України, а марка автомобіля відсутня, тому відповідачем не доведено, що позивач користувався саме транзитним автомобілем. При цьому, відповідачем надано не оригінал електронного доказу, а його паперова копія, тому доказ є недостовірним. Разом з тим, вказані доводи представника відповідача є непереконливими.

Так згідно з копії Витягу «Інформаційний портал Національної поліції України» вбачається, що транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 з Литовською реєстрацією, VIN: НОМЕР_2 був ввезений в режимі транзит на митну території України 09.01.2018.

Посилаючись на те, що відповідачем не доведено, що позивач користувався саме вказаним автомобілем завезеним в режимі транзит, оскільки відсутня марка автомобіля, - позивачем не надано жодного доказу на спростування вказаних відомостей. Зокрема, не надано доказів того, що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , яким він керував на час зупинки його відповідачем, був з іншим VIN-кодом, або такий автомобіль завозився на митну територію України в іншому режимі (користування, транзит тощо) чи в інший час.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідачем подано роздруківку в паперовому вигляді інформації в електронній формі з «Інформаційний портал Національної поліції України», що не суперечить вказаним положенням ст. 99 КАС України. При цьому, у суду не викликає сумнівів відповідність паперової копії оригіналу, а тому посилання представника позивача на недопустимість вказаного доказу є необґрунтованою.

Згідно ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до наданої до суду довідки, автомобіль Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України в митному режимі транзиту 09.01.2018 громадянином ОСОБА_2 , через пункт пропуску «Славутич-Комарин».

Зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме згідно відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Таким чином, позивач 19.01.2021 року керував вказаним транспортним засобом, який ввезений на митну територію України 09.01.2018 року, відносно якого порушено 10-тиденний строк ввезення в митному режимі транзиту, і таким транспортним засобом користувався, керував позивач як особа, яка не поміщував транспортний засіб в митному режимі транзит. Вказані обставини не спростовано позивачем.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача ґрунтуються на законі, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.8 статті 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства; доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, позивачем, у свою чергу не спростовано, тому суд вважає за необхідне постанову серії ДП18 №475695 від 19.01.2021 винесену відповідачем - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяву ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 4 роти 2 взводу УПП в Харківській області ДПП старшого сержанта Донцова Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -