Справа № 280/5883/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Справа № 280/5883/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Прус Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 26.04.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.05.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком №2, надавши необхідні документи, які підтверджують періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за Списком №2, оскільки з 25.04.2021 позивач досяг віку 50 років, мав загальний стаж роботи 31 рік 02 місяці 20 днів та пільговий стаж за Списком №2 більше 25 років. Разом з тим, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком з підстав не достатності віку та пільгового стажу, визначених п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). При цьому, періоди роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «Запоріжсталь») не зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки не надано накази про атестацію робочих місць. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що на підтвердження наявного трудового стажу до Управління було подано уточнюючі довідки, в яких наявне посилання на накази про атестацію робочих місць. Крім того вважає, що набув право на пільгову пенсію за Списком №2 відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від Управління належним чином засвідчену копію рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за Списком №2 та розрахунку стажу роботи позивача, здійсненого при прийняті вказаного рішення.

04.08.2021 відповідач подав до суду витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до положень ст. 114 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникне у позивача після досягнення віку 55 років. Крім того, за результатами розгляду поданих позивачем документів встановлено, що в порушення Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) позивачем для підтвердження пільгового характеру робіт в період роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь» не надано виписки з наказів по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, а тому відповідач позбавлений можливості зарахувати вказані періоди роботи позивача до пільгового стажу. Оскільки у позивача відсутній підтверджений пільговий стаж роботи за Списком № 2, позивач не досяг пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону №1058-IV, тому рішення про відмову в призначенні пенсії є законним та скасуванню не підлягає. Також вважає, що рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) не може бути застосоване для вирішення питання призначення позивачу пенсії за віком, оскільки норми Закону №1788-XII можуть бути застосовані тільки при призначенні пенсії за вислугу років та не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 13.08.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 (провадження №Пз/9901/32/20).

Ухвалою суду від 02.12.2021 провадження у справі поновлено.

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

26.05.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів Управлінням прийнято Рішення про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (без номеру, без дати).

За змістом Рішення про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (без номеру, без дати) за результатами розгляду поданих позивачем документів, до пільгового стажу не зараховані періоди роботи позивача в ПрАТ «Запоріжкокс» з 12.12.1995 по 30.11.2018 та в ПАТ «Запоріжсталь» з 01.12.2018 по 28.02.2021, оскільки не надані накази про атестацію робочих місць. Крім того зазначено, що право на пенсію на пільгових умовах заявниця набуде з 26.04.2026 при наявності пільгового стажу по списку №2 10 років.

Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За змістом пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Положеннями Порядку №442 визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Між сторонами відсутній спір щодо віднесення посади позивача у період роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь» до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Підставою для відмови в зарахування до пільгового стажу позивача зазначених періодів роботи стало те, що позивачем не надано накази про атестацію робочих місць.

Разом з тим, судом досліджено зміст трудової книжки позивача та встановлено наявність у ній записів про проведення атестації робочого місця позивача за умовами праці з періоди роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь». Крім того, проведення атестації робочого місця позивача підтверджується інформацією, яка міститься в уточнюючих довідках №17 від 25.05.2021 (ПрАТ «Запоріжкокс») та №297 від 24.05.2021 (ПАТ «Запоріжсталь»), які надавались позивачем до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах.

Відтак, посилання відповідача на необхідність надання позивачем документів про атестацію робочого місця суд вважає безпідставними з огляду на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, яка в свою чергу є основним доказом на підтвердження відповідного трудового стажу працівника при вирішенні питання призначення пільгової пенсії за віком, та уточнюючих довідках, наданих позивачем.

Аналогічним чином застосовано норми права у подібних правовідносинах Верховним Судом в постанові від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а.

Крім того, суд зазначає, що згідно з пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції, чинній на час подання позивачем заяви про призначення пенсії), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач повідомляв відповідних осіб, у тому числі і позивача, про виявлені недоліки з наданням строку для їх усунення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що відповідачем протиправно не враховано стаж роботи позивача з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь» до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, отже такий стаж підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Щодо аргументів позивача про наявність у нього права на призначення пільгової пенсії за Списком №2 після досягнення віку 50 років, суд зазначає таке.

Підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 в цій частині стало те, що позивач не досяг віку 55 років, з досягненням якого, на думку відповідача, пов`язано виникнення права на пільгову пенсію у спірному випадку.

При цьому, відповідач керувався положеннями пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, відповідно до якого (в редакції станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, позивач вважає, що він отримав право на пільгову пенсію за віком за Списком №2 на умовах, визначених Законом №1788-XII, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії досяг віку 50 років, мав загальний стаж роботи 31 рік 02 місяці 20 днів та пільговий стаж за Списком №2 більше 25 років.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (26.05.2021) позивач досяг віку 50 років.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 зазначено, що 03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Обставини справи, яка розглядається, у вказаній частині відповідають ознакам типової справи, щодо якої прийнято рішення у зразковій справі №360/3611/20.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до обставин даної справи, позивач до 01.04.2015 року працював на посадах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 досяг віку 50 років, мав достатній страховий стаж (згідно наданого відповідачем розрахунку загальний страховий стаж позивача станом на 24.05.2021 становить 31 рік 2 місяці 20 днів), у тому числі, з урахуванням попередніх висновків суду, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 період роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь», що складає 25 років 2 місяці 16 днів.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1788-XII, відтак відмова в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах з посиланням на недосягнення віку 55 років, визначеного пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Суд відхиляє посилання відповідача на положення Закону № 1058-IV, відповідно до яких положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років (пункт 16 розділу XV «Прикінцеві положення»). При цьому, суд посилається на аргументи, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, яка вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Таким чином, оскільки відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь» до пільгового стажу за Списком №2, з урахуванням того, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ після досягнення віку 50 років, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, Рішення про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (без номеру, без дати) підлягає скасуванню, а з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запоріжсталь»; а також зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці з 26.04.2021 (у зв`язку з досягненням віку 50 років).

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах, оскільки така вимога спрямована на майбутнє та не може бути задоволена, оскільки не відповідає завданням та меті адміністративного судочинства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (без номеру, без дати), винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду зави про призначення пенсії, поданої ОСОБА_1 26 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 26 квітня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 12.12.1995 по 30.11.2018 на ПрАТ «Запоріжкокс» та з 01.12.2018 по 28.02.2021 на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області: місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 29.12.2021.

Суддя М.О. Семененко