Справа № 140/9196/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9196/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 21.12.2020 №85; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 14.12.2020 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про призначення пенсії за віком з доданими до неї документами, однак до лютого 2021 відповіді так і не отримала, у зв`язку із чим 01.02.2021 звернулась до відповідача уже зі скаргою про неотримання повідомлення про призначення пенсії. Листом відповідача від 17.02.2021 №1204-957/Д-02/8-0300/21 була повідомлена, про прийняття рішення №85 щодо відмови у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

12.03.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати інформацію та документи стосовно надіслання (вручення) їй рішення про відмову у призначенні пенсії та просила довідку форми ОК-5, окрім того приєднала до вказаної заяви оригінал довідки №44 від 10.03.2021 року про місце роботи в Ковельській технічній школі ТСОУ на посаді юриста з 03.01.1997 по 01.02.2002.

ОСОБА_1 стверджує, що вищевказаних документів так і не отримала .

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 21.12.2020 №85 протиправним та просить позов його скасувати.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до статті 26 Закону 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років. Згідно наданих документів страховий стаж Позивача становить 23 роки 04 місяці 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

З приводу обчислення страхового стажу по записах трудової книжки відповідачем не враховано період роботи з 30.08.1994 по 31.03.1995 в ККП «Раціоналізатор» у зв`язку з тим, що в записі про звільнення з роботи наявні виправлення, які не завірені належним чином, а також стоїть печатка іншого підприємства AT «Ковельсільмаш». Також не враховано період роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 запис №№21,22 з 03.01.1997 по 01.02.2002 в Ковельській техшколі ТСОУ, у зв`язку з тим, що в даті наказу про прийняття на роботу наявне виправлення (даний період роботи в Ковельській техшколі ТСОУ зараховано за відомостями; що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.1998 по 31.08.2001).

Відповідач зазначає, що незараховані ГУ ПФУ у Волинській області періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки не підтверджені позивачем первинними документами, а також не представлено довідку про реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування, у встановленому законом порядку. Зазначає, що для застосування пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо врахування підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку для визначення права на призначення пенсії слід надати довідку про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування.

Окрім того роз`яснює, що відповідно, до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (зі змінами затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1, зареєстровано від 19.04.2018 за №476/31928, які вступили в дію 12.06.2018), виписки з системи персоніфікованого обліку (ОК-5, ОК-7), надаються територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій формі застрахованій особі особисто при пред`явленні паспорта, (іншого документа, що посвідчує особу), документа, який підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, або свідоцтва про -загальнообов`язкове соціальне страхування чи пенсійного посвідчення.

Також користувачі веб-ресурсу Пенсійного фонду України, скориставшись електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) та зареєструвавшись на веб-порталі Пенсійного фонду України з ВЦП, у власному кабінеті в закладці «Комунікації з ПФУ/Запит на отримання електронних документів/Новий запит на отримання документів» мають змогу вибрати необхідний вид довідки: Довідка про трудовий та страховий стаж, Витяг з РЗО, Довідка ОК-5, Довідка ОК-7, Довідка про доходи пенсіонера, Довідка про доходи пенсіонера для субсидії тощо, яка після обробки звернення буде надіслана заявнику у вигляді pdf-довідки та електронний документ підписаний ЕЦП ПФУ, який згідно чинного законодавства, є аналогом паперового документа.

З наведених підстав представник відповідача вважає дії ГУ ПФУ у Волинській правомірними та просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

14.12.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про призначення пенсії за віком з доданими до неї документами.

Листом відповідача від 17.02.2021 №1204-957/Д-02/8-0300/21 була повідомлена про прийняття рішення №85 щодо відмови у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, окрім того їй було роз`яснено порядок отримання документів для призначення пенсії.

12.03.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати інформацію та документи стосовно надіслання (вручення) їй рішення-відмови у призначенні пенсії та просила надати завірений витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5, окрім того приєднала до вказаної заяви оригінал довідки №44 від 10.03.2021 року про місце роботи в Ковельській технічній школі ТСОУ на посаді юриста з 03.01.1997 по 01.02.2002.

ОСОБА_1 вищевказаних документів не отримала .

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Водночас, за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Згідно матеріалів справи до до страхового стажу позивача не зараховано періоду роботи у з 30.08.1994 по 31.03.1995 в ККП «Раціоналізатор» у зв`язку з тим, що в записі про звільнення з роботи наявні виправлення, які не завірені належним чином, а також стоїть печатка іншого підприємства AT «Ковельсільмаш», не враховано період роботи з 03.01.1997 по 01.02.2002 в Ковельській техшколі ТСОУ у зв`язку з тим, що в даті наказу про прийняття на роботу наявне виправлення, яке не завірене належним чином, а також не представлено довідку про реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування, у встановленому законом порядку.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 слідує, що позивач, зокрема:

- 30.08.1994 відповідно до наказу № 33 прийнята на посаду юрисконсульта. Розпорядженням №16 від 31.03.1995 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпПУ (ККП «Раціоналізатор»);

- 03.01.1997 відповідно до наказу №1 прийнята на посаду юрисконсульта. Наказом №9 від 01.02.2002 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпПУ (Ковельська техшкола ТСОУ).

Отже, трудовою книжкою підтверджується факт роботи в період з 30.08.1994 по 31.03.1995 у ККП «Раціоналізатор» та в період з 03.01.1997 по 01.02.2002 в Ковельській техшколі ТСОУ.

При цьому суд зазначає, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд враховує, що позивач вживала заходів для підтвердження свого трудового стажу. Так, ОСОБА_1 надала до ГУ ПФУ у Волинській області довідку №44 від 10.03.2021 року про місце роботи в Ковельській технічній школі ТСОУ на посаді юриста з 03.01.1997 по 01.02.2002 та повідомлення про взяття на облік фізичної особи-підприємця, де вказані розмір страхових внесків та номери рахунків для сплати пенсійного збору, а саме: 33,2% на рахунок № НОМЕР_2 та 1-2% на рахунок НОМЕР_3 .

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неправильність та неточність записів у трудовій книжці, оскільки в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період, тому, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17, від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ у Волинській області рішення-відмови у призначенні пенсії за віком від 21.12.2020 №85.

Зважаючи на вищезазначені обґрунтування, суд робить висновок, що відповідачем було протиправно не враховано дані обставини при прийнятті рішення від 21.12.2020 №85 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, а відтак, належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, суд зазначає.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального трудового стажу.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 18.09.2021.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 21.12.2020 №85.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В; ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич