Справа № 300/272/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/272/21 пров. № А/857/15039/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

судця Запотічний І.І.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Омеляновська Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства «Ольга» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №300/272/21 за адміністративним позовом Фермерського господарства «Ольга» до Г оловного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2021 року Фермерське господарство «Ольга» (далі - позивач, ФГ «Ольга», господарство) звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано- Франківській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №003992/0706 від 01 грудня 2020 року про застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог господарство покликалось на те, що спірним рішенням податкового органу, прийнятим на підставі акту №276/09/06/РРО/22170659 від 04 листопада 2020 року, до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500 000 грн. Висновки акту перевірки позивач вважав помилковими, а спірне рішення незаконним.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач допустив порушення, зберігавши пальне без ліцензії, а тому рішення контролюючого органу щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій є обґрунтованим та законним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що перевірку зберігання палива відповідач здійснив на підставі документів (акцизних накладних) без реального встановлення факту такого зберігання та без визначення конкретного місця зберігання. Вважає, що отримання позивачем пального відповідно до видаткових накладних не є доказом того, що позивач фактично зберігав отримане пальне в певних ємностях.

Окремо в апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей/резервуарів. В той же час, за пояснень позивача, суб`єкт господарювання не повинен отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене у паливні баки транспортних засобів та/або іншого обладнання. Стверджує, що придбане пальне використовувалось у господарській діяльності та зберігалось у баках сільськогосподарської техніки.

Також, позивач в апеляційні скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції необгрунтовано не взяв до уваги висновки Івано-Франківського апеляційного суду від 06 січня 2021 року у справі №345/4216/20, якою закрито провадження у справі щодо притягнення голови ФГ «Ольга» до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідь на апеляційну скаргу Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало відзив, в якому з вимогами скарги не погодилось, просить відмовити позивачу її задоволенні. Зміст відзиву зводиться до того, що контролюючий орган провів фактичну перевірку позивача, за результатом якої виявив факт зберігання пального без відповідної на те ліцензії. Зазначає, що поясненнями голови ФГ «Ольга» підтверджується зберігання придбаного палива у резервуарах на території господарства, а відтак такі пояснення є достатньою підставою для встановлення факту порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Представники осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість забезпечення явки уповноваженого представника, оскільки працівники відділу супроводження в судах податкових спорів за позовами до органів ДПС перебувають у відпустці або зайняті в інших судових засіданнях.

Розглядаючи подану заяву колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на те, що така може бути вирішена за наявними матеріалами справи, не потребує отримання додаткових доказів чи пояснень. Крім того суд враховує те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.

На підставі статті 229 Кодексу адміністративного судочинства фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом ФГ «Ольга» є зареєстрованою юридичною особою, основним видом діяльності якої є 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Посадові особи Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, на підставі направлень на перевірку від 26 жовтня 2020 року за №123 та №124, виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, та наказу відповідача від 26 жовтня 2020 року за №1288, провели фактичну перевірку ФГ «Ольга», за результатами якої склали Акт (довідку) фактичної перевірки №090384 від 04 листопада 2020 року (реєстраційний номер №276/09/06/РРО/22170659). В Акті перевірки зафіксовано допущене позивачем порушення, а саме зберігання пального без наявності ліцензії.

Надалі, 04 листопада 2020 року посадові особи податкового органу, відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП, прийняли постанову про адміністративне правопорушення за №75, якою встановлено допущення головою ФГ «Ольга» ОСОБА_1 порушення зберігання пального без наявності ліцензії на право такого зберігання. Зазначену постанову скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 січня 2021 року у справі №345/4216/20, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.І ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, 01 грудня 2020 року податковий орган, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, та відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а також на підставі висновків акту перевірки, прийняв податкове повідомлення-рішення за №003992/0706, яким застосував суму штрафних санкцій до позивача в розмірі 500 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, з метою захисту свої порушених прав, звернувся в суд з позовом.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зважає на наступне.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відтак для здійснення такого виду господарської діяльності як зберігання пального позивач зобов`язаний отримати відповідну ліцензіїо. Річна плата за ліцензії на право зберігання пального становить 780 гривень.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідальність за порушення норм цього Закону визначена статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Так, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 грн.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Реєстру акцизних накладних, ФГ «Ольга» у вересні 2020 року за адресою с. Мостище, Калуського району Івано-Франківської області отримувало через пересувні акцизні склади значні обсяги пального в загальній кількості 408 867,67 л., при цьому акцизний склад не реєструвало та ліцензію на право зберігання пального не отримувало. При цьому сторонами не заперечується, що позивач після проведення фактичної перевірки контролюючим органом оформив ліцензію на зберігання пального, для здійснення такого зберігання в подальшому. Відтак, станом на дату проведення перевірки зберігання пального здійснювалось ФГ «Ольга» за відсутності ліцензії.

За змістом доводів апеляційної скарги, так і позовної заяви загалом, позиція позивача щодо спірних відносин зводиться до того, що він заперечує необхідність отримання ним ліцензії на зберігання пального, оскільки фактичне зберігання не здійснюється, а наявність пального в ємностях/баках сільськогосподарської техніки не є 'зберіганням та не вимагає ліцензування. Окрім того, позивач зазначає про те, що відповідач, за висновку про факт зберігання позивачем пального, не вказав де таке пальне останній зберігає.

В контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено, що ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

З системного аналізу даної норми слідує, що суб`єкти господарювання, які отримують пальне для власних потреб та зберігають його для використання в господарській діяльності, зобов`язані отримувати відповідну ліцензію в органах ДПС. Виключенням є підприємства, установи та організації, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємства, установи та організації системи державного резерву; суб`єкти господарювання для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів.

В письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи, голова ФГ «Ольга» Рисей М.В. зазначив, що для обробки землі позивач здійснив закупівлю пального. Придбане пальне зберігається в резервуарах на території підприємства. Разом з тим, відповідно до Акту про ненадання документів для проведення фактичної перевірки від 04 листопада 2020 року ФГ «Ольга» не надало контролюючому органу документів щодо даних про місця зберігання пального, даних обліку його використання та його залишки. В той же час у висновках згаданого вище Акту перевірки зазначено, що згідно даних звітності за формою 20-ОПП ФГ «Ольга» використовує 5 одиниць сільськогосподарської техніки.

Як уже зазначалось ФГ «Ольга» отримало пального загальним обсягом 408 867,67 л. Дана обставина визнається сторонами. На переконання суду, зберігання такого об`єму пального в баках сільськогосподарської техніки, та в кількості зазначеній в акті, без наявності резервуарів (ємкостей) є об`єктивно неможливим. Одночасно суд приймає до уваги, що наявність резервуарів для зберігання пального, підтверджується власноруч написаними поясненнями ОСОБА_1 від 26.10.2020 року.

Поряд з цим, в контексті доводів скаржника про не встановлення відповідачем де саме і як зберігається пальне суд бажає зазначити те, що посадові особи контролюючого органу дали можливість позивачу надати пояснення та документи щодо дотримання порядку зберігання пального. Разом з тим, позивач таким правом не скористався, та надав, як видно з контекстного порівняння, суперечливі пояснення. Необхідність, на думку, представника позивача, вказувати як саме зберігається пальне і де, виходить за межі предмету перевірки.

Щодо покликань позивача на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06.01.2021 у справі №345/4216/20, то тут слід зазначити, що у цьому рішенні апеляційний суд не оцінював чи підлягає господарська діяльність ФГ «Ольга» ліцензуванню, а тільки констатував, що обставини здійснення господарської діяльності не встановлено ні в протоколі, ні в матеріалах справи. Таким чином Івано-Франківським апеляційним судом не встановлено факт відсутності зберігання пального позивачем, а тільки встановлено, що такий факт є недоведеним.

Одночасно суд зазначає, що підставою прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є факт зберігання значних обсягів пального за відсутності ліцензії на право такого зберігання та неможливість зберігання такого пального, без наявності резервуарів (ємкостей).

За наведених міркувань колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до суб`єктивного трактування обставин справи та норм як матеріального так і процесуальна права, однак такі не впливають на зміст правовідносин та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фермерського господарства «Ольга» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 300/272/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.