Справа № 160/25517/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник позивача представник відповідача Корчака М.В. Басан О.О.
Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 року №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК».
Ухвалою суду від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Разом із позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити адміністративний позов шляхом:
- вжити заходи забезпечення позову ПРАТ «ЦГЗК» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу шляхом:
- зупинення дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили;
- заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти буд-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року заяву представника Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про забезпечення позову задоволено частково.
Зупинено дію наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
У задоволенні інших вимог заяви представника Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про забезпечення позову відмовлено.
- вжити заходи забезпечення позову ПРАТ «ЦГЗК» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти буд-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
- зупинення дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили;
- заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
Заборонено Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
В задоволенні вимог про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили відмовлено.
23.12.2021 року до суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування заходів забезпечення позову, в якій останній просить скасувати заходи забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у справі №160/2551/21, введені ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року та від 21.12.2021 року, про що постановити ухвалу.
28.12.2021 року до суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли письмові заперечення проти клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в яких представник ПРАТ «ЦГЗК» зазначив, що реалізація податковим органом своїх функцій податкового контролю шляхом проведення документальної планової перевірки тягне за собою можливість настання відповідних наслідків для ПРАТ «ЦГЗК», а саме: складення акту чи довідки, прийняття рішення про нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій, а також застування адміністративного арешту майна у разі відмови від платника податку від проведення перевірки або допуску до останньої.
Як зазначає представник ПРАТ «ЦГЗК», наведене свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ймовірність проведення незаконної перевірки на підставі оскаржуваного наказу та прийняття за її результатами рішень про визначення грошових зобов`язань, які можуть мати наслідки у вигляді тривалого судового оскарження та понесення судових витрат.
Отже, на думку представника ПРАТ «ЦГКЗ», вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову є обгрунтованим.
Необхідність скасування заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що зупинення дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, а також заборона Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили є фактичним вирішенням спору по суті. Також представник заявника вказав, що заяви про забезпечення позову, які були розглянуті судом є необґрунтованими.
Надаючи правову оцінку клопотанню Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування заходів забезпечення позову, в межах виниклих спірних правовідносин, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За приписами пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його і отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (пункт 54 рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України").
Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
При цьому, суд звертає увагу, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Як вбачається зі змісту заяви Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування заходів забезпечення позову, останній фактично обґрунтовує свою позицію тим, що суд, застосувавши заходи забезпечення позову в цій справі, фактично наперед вирішив позов по суті позовних вимог.
Втім, суд не погоджується із такими доводами позивача з огляду на таке.
Як вже встановлювалося судом під час розгляду заяв ПРАТ «ЦГЗК» про забезпечення позову, пунктом 52-2 підрозділа 10 розділа XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункта 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Вказане дозволяє дійти висновку про те, що під дію мораторію підпадають планові документальні перевірки; мораторій встановлений на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Судом також встановлено, що на дату прийняття спірного наказу на території України був установлений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а відповідно діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.
Суд зауважує, що норма пункта 52-2 підрозділа 10 розділа XX Перехідних положень Податкового кодексу України в частині обмежень на проведення планових перевірок є чинною та наразі не скасована, жодних змін до неї законодавцем не вносилось.
Означене, також вказувалось і представником ПРАТ «ЦГЗК» у своїй заяві про забезпечення позову, на що представник контролюючого органу необґрунтовано не звернув увагу.
При цьому, суд також звертає увагу, що вказана вище норма Податкового кодексу та обставини не є такими, що підлягають додаткового дослідження або доказування та є основоположними.
Окрім цього, суд наголошує, що відповідно до приписів п. 5.2. ст. 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу, що також, на думку суду, не було враховано контролюючим органом при прийняті спірного наказу, що додатково свідчить про наявність ознак очевидної протиправності останнього.
Відтак, застосовуючи висновки Верховного суду щодо встановлення наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення, суд, переконався у тому, що спірне рішення контролюючого органу (наказ) явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень, оскільки спірний наказ від 16.11.2021 №390 не відповідає критеріям: обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісності; розсудливості; пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Отже, на думку суду, контролюючий орган, ігноруючи приписи п. 5.2. ст. 5 Податкового кодексу України та пункту 52-2 підрозділа 10 розділа XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, прийняв спірний наказ від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК», що безпосередньо вказує на наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення (наказу) та, як наслідок, порушення таким рішенням прав, свобод та інтересів особи, яка звернулися до суду.
При цьому, суд окремо зауважує на тій обставині, що контролюючий орган, за наявності ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року про забезпечення позову, яким зупинено дію наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.11.2021 №390 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК» (код за ЄДРПОУ 190977)» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили - продовжував вчиняти дії направлені на виконання оскаржуваного рішення, що, як наслідок, зумовило повторне звернення представника ПРАТ «ЦГЗК» із заявою про забезпечення позову, на підставі якої правомірно та обґрунтовано судом було вжито додаткові заходи забезпечення позову, які, на думку суду, є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам проведення перевірки контролюючим органом та в повній мірі захистили законні права та інтереси позивача до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
Відтак, суд доходить висновку, що доводи представника контролюючого органу, що суд, вживши заходи забезпечення позову у цій справі, вирішив позов по суті позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, суд нагадує, що інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Означене додатково вказує на хибність доводів контролюючого органу, викладених у заяві про скасування заходів забезпечення позову.
Суд також вважає за необхідне зазначати і про таке.
Як вже зазначалося судом, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
Відповідно до частин 5, 8 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений статтею 157 КАС України.
Так, відповідно до частин 1, 3 вказаної норми, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до частини 5 статті 157 КАС України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Отже, з аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.
Суд акцентує увагу на тому, що скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.
Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.
За змістом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 17.12.2021 року, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з того, що проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням зазначеного права платника податку. Суд зауважив, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу обумовлюється тим, що іншого способу забезпечення дотримання прав та інтересів платника податків, до винесення судом рішення по суті спору, законодавством не передбачено.
Також, за змістом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 21.12.2021 року, суд виходив з того, що податковою проігноровано приписи пункта 52-2 підрозділа 10 розділа XX Перехідних положень Податкового кодексу України в частині обмежень на проведення планових перевірок, а відтак, суд вказує, що дії контролюючого органу, які виразились у виданні спірного наказу та почату проведення перевірки, мають очевидні ознаки протиправності рішення (оскаржуваного наказу) суб`єкта владних повноважень. Таким чином, проведення перевірки позивача на підставі оспорюваного наказу, до ухвалення судом рішення у даній адміністративній справі, вказують на небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Відтак, суд вказує, що матеріали заяви про скасування заходів забезпечення позову не містять жодного належного доказу, які б свідчили про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвал про вжиття заходів забезпечення позову.
Як вже встановлювалося судом, доводи заявника зводяться до того, що суд, застосувавши заходи забезпечення позову в цій справі, фактично наперед вирішив позов по суті позовних вимог.
Втім, наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а наведені обставини та надані на їх підтвердження докази існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, отже зазначене фактично свідчить про незгоду відповідача із заходами забезпечення позову, застосованими ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 17.12.2021 року та 21.12.2021 року.
Необхідно звернути увагу, що суд, який постановив ухвалу про забезпечення позову, не може скасувати власну ухвалу про забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову були застосовані безпідставно, або з порушенням норм процесуального закону, оскільки такими повноваженнями наділений лише суд апеляційної інстанції.
Отже, наведені відповідачем аргументи не можу бути оцінені як підстава для скасування заходів забезпечення позову, а є підставою для оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання контролюючого органу про скасування заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 157, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 28 грудня 2021 року.

Суддя В.В. Горбалінський