Справа № 520/12474/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 р. Справа № 520/12474/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.08.21 по справі № 520/12474/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, починаючи з 15 січня 2020 року.

- зарахувати ОСОБА_1 , відповідно до вимог пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пільговий стаж в кількості 29 років 8 місяців роботи трактористом - машиністом, що постійно і безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та оформити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 15 січня 2020 року, тобто з моменту подання заяви про призначення льготної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 , 15 січня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою та пакетом документів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відповідності до ч.3 п.2 ст. 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням № 222 від 23 січня 2020 року Відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відмовив в нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах ніби то із-за відсутності необхідного пільгового стажу передбаченого ч.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 12.10.2020 року по справі №616/328/20 позов задовольнив у повному обсязі. Відповідач рішення Харківського окружного суду по справі № 616/328/20 від 12.10.2020 року, що вступило в законну силу не виконав, правову оцінку надану судом у рішенні до уваги не взяв, та своїм рішенням за №1092 від 26.02.2021 року повторно відмовив ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.21 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначає, що з 10 липня 1990 року по теперішній час працює на посаді тракториста - машиніста, що також підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі №616/328/20, яке набрало законної сили. Проте, суд першої інстанції об`єктивно не дослідив докази та обставини справи, відповідно не надав належної їм оцінки.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що посада "механізатор сільського господарства" відсутня у єдиному класифікаторі професій, а тому не можливо зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи на даній посаді. Крім того, відповідач посилався на відсутність сплати страхових внесків в період з 23.11.2007 по 30.11.2007 з 07.01.2008 по 31.01.2008, з 01.11.2009 по 02.11.2009, з 26.10.2010 по 31.10.2010, з 22.11.2012 по 30.11.2012, а тому дані періоди не можливо зарахувати до стажу позивача. Таким чином, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки у нього відсутній необхідний стаж.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , 15 січня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою та пакетом документів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відповідності до ч.3 п.2 ст. 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі №616/328/20 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення №222 від 23.01.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2020 про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах на підставі п. "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі №616/328/20, ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянуло заяву позивача від 15.01.2020 щодо призначення пільгової пенсії за віком (тракторист - машиніст у с/г) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та винесло рішення від 26.02.2021року №1092 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на підставі ч.3 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач не має необхідного пільгового стажу 20 років для призначення пенсії.

Позивач не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не має правових підстав для призначення пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.3 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону №1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Так, відповідач мотивує своє рішення тим, що на підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 36 років 11 місяців 20 днів, пільговий стаж тракториста -машиніста у с/г 16 років 1 місяць 0 днів. Періоди роботи позивача з 23.11.2007 по 30.11.2007, з 07.01.2008 по 31.01.2008, з 01.11.2009 по 02.11.2009, з 26.10.2010 по 31.10.2010, з 22.11.2012 по 30.11.2012 не зараховані, оскільки пільговий стаж з 01.01.2004 року зараховується по страховому стажу згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу. За вказані періоди сплата внесків відсутня.

Також, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 15.08.1982 по 15.12.1982, з 01.01.1997 по 21.12.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003, оскільки згідно Акту №7103 перевірки достовірності факту підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.12.2019 року при дослідженні первинних документів (Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1982 -2001 роки, Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (Том 1 за 1995-2001 роки), Книг обліку розрахунків оплати праці Колгоспу "Україна" (КСП "Україна", ПСП "Україна") за 1982 - 2007 роки, за період роботи ОСОБА_1 з серпня 1982 року по травень 2007 року виявлено розбіжності:

- перевіркою встановлений початок роботи з серпня місяця 1982 року по грудень 1982 року за професією "тракторист" (згідно довідки), за даними первинних документів вказана професія "шофер";

- за період з 01.01.1997 по 31.12.2001 - в довідці зазначена професія "механізатор", в первинних документах зазначена професія "тракторист", "механізатор";

- за період з 01.05.2002 по 31.12.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003 - в довідці зазначена професія "тракторист", в первинних документах зазначені професії "тракторист, механізатор" (за 2002р.), "водій, тракторист, комбайнер, механізатор" (за 2003р).

Крім того, зазначено, що посада "механізатор сільського господарства" відсутня у єдиному класифікаторі професій.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (частини дванадцята статті 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

З наведеного слідує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Тому колегія суддів доходить висновку про неправомірність не зарахування до пільгового стажу роботи позивача період з 23.11.2007 по 30.11.2007, з 07.01.2008 по 31.01.2008, з 01.11.2009 по 02.11.2009, з 26.10.2010 по 31.10.2010, з 22.11.2012 по 30.11.2012, оскільки позивач не може нести відповідальність за свого роботодавця.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладені у постанові від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 06 липня 2020 року у справі №242/2179/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу даміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи з 15.08.1982 по 15.12.1982, з 01.01.1997 по 21.12.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003, оскільки виявлено розбіжності у професіях позивача, а саме: з серпня місяця 1982 року по грудень 1982 року за професією "тракторист" (згідно довідки), за даними первинних документів вказана професія "шофер"; з 01.01.1997 по 31.12.2001 - в довідці зазначена професія "механізатор", в первинних документах зазначена професія "тракторист", "механізатор"; з 01.05.2002 по 31.12.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003 - в довідці зазначена професія "тракторист", в первинних документах зазначені професії "тракторист, механізатор", "водій, тракторист, комбайнер, механізатор", колегія суддів зазначає наступне.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Стосовно найменування професії колегія суддів зазначає, що термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства "тракторист-машиніст" запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до "Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016", затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, чинного на теперішній час, професії "механізатор", "підвозчик", "будівельна бригада" відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі №616/328/20 встановлено, що позивач має посвідчення тракториста - машиніста серія НОМЕР_1 видане 18.02.2008.

Отже, зазначеною інформацією підтверджується, що позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і його стаж роботи на посаді тракториста - машиніста складає більше 20 років, а тому колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 27 квітня 2020 року у справі №648/1613/17.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на зміст заявлених позивачем позовних вимог, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем заявлено, зокрема, вимогу щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, починаючи з 15 січня 2020 року.

Водночас, як встановлено судовим розглядом, таку відмову викладено у рішенні №1092 від 26.02.2021 року відділу призначенння пенсій управління пенсійного забезпечення Головного упраління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відтак, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне, враховуючи приписи ч.2 ст. 9 КАС України, скасувати рішення відділу призначенння пенсій управління пенсійного забезпечення Головного упраління Пенсійного фонду України в Харківській області №1092 від 26.02.2021 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.3 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на встановлені судом обставини протиправності рішення відділу призначенння пенсій управління пенсійного забезпечення Головного упраління Пенсійного фонду України в Харківській області №1092 від 26.02.2021 року, та як наслідок, порушення прав позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для належного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди з 15.08.1982 по 15.12.1982, з 01.01.1997 по 21.12.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003, з 23.11.2007 по 30.11.2007, з 07.01.2008 по 31.01.2008, з 01.11.2009 по 02.11.2009, з 26.10.2010 по 31.10.2010, з 22.11.2012 по 30.11.2012; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 15.01.2020 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що за результатом апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нової постанови, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені на сплату судового збору, за подання позову та апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги 1362,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 520/12474/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення відділу призначенння пенсій управління пенсійного забезпечення Головного упраління Пенсійного фонду України в Харківській області №1092 від 26.02.2021 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди з 15.08.1982 по 15.12.1982, з 01.01.1997 по 21.12.2001, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 28.02.2003, з 01.09.2003 по 30.11.2003, з 23.11.2007 по 30.11.2007, з 07.01.2008 по 31.01.2008, з 01.11.2009 по 02.11.2009, з 26.10.2010 по 31.10.2010, з 22.11.2012 по 30.11.2012.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 15.01.2020 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова