Справа № 160/5232/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5232/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. (суддя Прудник С.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

07.04.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, де просив визнати протиправним та скасувати рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., протокол №30, а саме, п. 4 «Встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутках загального користування, авто та електротранспорту і метро, і встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10.00 до 15.00, в інший час пільга не діє», стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки протокол засідання Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., протокол №30, а саме, п. 4 «Встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутках загального користування, авто та електротранспорту і метро і встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10.00 до 15.00, в інший час пільга не діє», вичерпав свою дію 20.05.2021 р., в зв`язку з чим вимога ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. скасувати, ухвалити нове судове рішення, де стягнути з відповідача на користь позивача 9000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та таким, що порушує право позивача та суперечить нормам ч.7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на безоплатний проїзд видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрішньорайонних, внутрі - та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, в наслідок чого зазнав сильних душевних страждань в зв`язку з діями ОМС м. Дніпро, які суперечать законодавству, оскільки позивач є військовослужбовцем, живе в м. Дніпро, щодня повинен їздити у військову частину в м. Гвардійське, та з 24.03.12021 р. змушений щодня відстоювати своє законне право на користування пільгами перед водіями та кондукторами в міському транспорті.

На апеляційну скаргу позивача Дніпровська міська рада подала відзив, де вказала, що рада є неналежним відповідачем по справі і позивачем не доведено, що, саме, Дніпровською міською радою спричинена моральна шкода. Крім того, зазначили, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 412 від 27.03.2020 р., а не Дніпровською міською радою створена спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, а тому просили рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 412 від 27.03.2020 р. «Про введення режиму надзвичайної ситуації у місті Дніпрі», керуючись Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 р. № 11 «Про затвердження Положення про єдину державну систему цивільного захисту», згідно з листом департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради від 27.03.2020 р. № 8/1784, виконавчий комітет міської ради вирішив, зокрема, 2. Створити спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі (додаток). 3. Спеціальній комісії (п.2 цього рішення) у своїй діяльності керуватися Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня, затвердженого Постановою КМ України № 843 від 14.06.2002 р.

Відповідно «Положення про єдину державну систему цивільного захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11від 09.01.2014 р. « 1. Це Положення регулює питання здійснення заходів цивільного захисту в державі, визначає склад органів управління та сил цивільного захисту, планування діяльності єдиної державної системи цивільного захисту, порядок виконання нею завдань та організації взаємодії.

…10. Постійно діючими органами управління цивільного захисту, до повноважень яких належать питання організації та здійснення заходів цивільного захисту, є:

на державному рівні - Кабінет Міністрів України, ДСНС, а також центральні органи виконавчої влади, що створюють функціональні підсистеми, та підрозділи з питань цивільного захисту у складі їх апаратів; на регіональному рівні - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, підрозділи з питань цивільного захисту, які утворюються у їх складі, територіальні органи ДСНС;

на місцевому рівні - районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим, міст обласного і районного значення) рад, підрозділи з питань цивільного захисту, які утворюються у їх складі, виконавчі органи селищних та сільських рад, підрозділи територіальних органів ДСНС;

на об`єктовому рівні - керівні органи підприємств, установ та організацій, а також підрозділи (посадові особи) з питань цивільного захисту, які утворюються (призначаються) такими органами відповідно до законодавства.

11. Координаційними органами є:

на загальнодержавному рівні - Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій;

на регіональному рівні - комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя;

на місцевому рівні - комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій районів, міст, районів у містах, селищ;

на об`єктовому рівні - комісії з питань надзвичайних ситуацій підприємств, установ та організацій.

Діяльність зазначених комісій провадиться відповідно до положень про них.

Для координації робіт з ліквідації наслідків конкретної надзвичайної ситуації на державному, регіональному, місцевому та об`єктовому рівні у разі потреби утворюються спеціальні комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, діяльність яких провадиться відповідно до положень про такі комісії».

Згідно «Загального положення про спеціальну Урядову комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і Загального положення про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня», затвердженого постановою КМ України № 843 від 14.06.2002 р. « 1. Спеціальна Урядова комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (далі - Комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням Кабінету Міністрів України у разі виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру загальнодержавного рівня.

2. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

3. Основними завданнями Комісії є:

організація виконання комплексу заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

визначення комплексу заходів щодо захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації;

безпосередня організація та координація діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язаної з виконанням комплексу заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації;

забезпечення життєдіяльності постраждалого населення.

4. Комісія відповідно до покладених на неї завдань:

координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язану з виконанням комплексу робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, забезпечення життєдіяльності постраждалого населення, функціонування об`єктів соціальної, комунально-побутової, промислової та аграрної сфери, проведення пошуково-рятувальних та відбудовних робіт;

визначає першочергові заходи щодо проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зоні надзвичайної ситуації;

організовує роботу з ліквідації надзвичайної ситуації та визначає комплекс відповідних заходів щодо ліквідації її наслідків;

залучає до проведення робіт з ліквідації надзвичайної ситуації та відбудовних робіт відповідні аварійно-рятувальні, транспортні, будівельні, медичні та інші формування;

вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції стосовно виділення додаткових коштів для здійснення першочергових заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації;

вивчає ситуацію, що склалася, та готує інформацію Президентові України і Кабінетові Міністрів України про заходи реагування на надзвичайну ситуацію, причини її виникнення, хід відбудовних робіт;

взаємодіє з відповідними організаціями країн, територія яких зазнала негативного впливу надзвичайної ситуації, що виникла в Україні, або надзвичайної ситуації, що може поширитись на територію України;

організовує роботу, пов`язану з визначенням розміру збитків унаслідок надзвичайної ситуації, та затверджує відповідні акти;

організовує інформування населення про стан справ у зоні надзвичайної ситуації, її наслідки, хід ліквідації та правила поведінки в цій зоні;

організовує проведення моніторингу стану довкілля на території, що зазнала впливу надзвичайної ситуації;

здійснює прогноз розвитку надзвичайної ситуації;

вносить пропозиції про заохочення осіб, які брали участь у здійсненні заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та проведенні відбудовних робіт;

організовує надання допомоги потерпілим та сім`ям загиблих унаслідок надзвичайної ситуації;

виконує інші необхідні функції з ліквідації надзвичайної ситуації у межах своїх повноважень».

Так, судом встановлено, що 22.03.2021 р. в зв`язку з ускладненням епідемічної ситуації рішенням Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій на території Дніпропетровської області встановлено «Помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки.

З метою запобігання поширенню на території міста Дніпра гострої респіраторної хвороби COVID-19 та ускладнення епідемічної ситуації, керуючись Постановою КМ України № 1236 від 09.12.200 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», протоколом позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 20.03.2021 р. №8 комісія вирішила: …4. «Встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутах загального користування, авто та електротранспорту і метро, та встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10.00 до 15.00. В інший час пільга не діє».

Статтею 6 Конституції України передбачено, що «Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України».

Згідно статті 17 Конституції України «Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей».

Відповідно статті 19. «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Крім того, судом встановлено в 2000 р. прийнятий Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», який «визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб».

Статтею 10 даного Закону передбачено, що «Основними принципами профілактики інфекційних хвороб є: визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування;

дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності;

комплексність проведення профілактичних, протиепідемічних, соціальних і освітніх заходів, обов`язковість їх фінансування;

безоплатність надання медичної допомоги особам, хворим на інфекційні хвороби, у державних і комунальних закладах охорони здоров`я та в державних наукових установах;

соціальний захист осіб, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями;

державна підтримка відповідних наукових розробок і вітчизняних виробників медичних імунобіологічних препаратів, лікарських і дезінфекційних засобів та виробів медичного призначення, що застосовуються для профілактики, діагностики та лікування інфекційних хвороб».

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що «Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України».

Судом встановлено, що постановою КМ України №1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» « 3. З 24 лютого 2021 р. на території України встановлений "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

…8) здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб».

Крім того, статтею 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб`передбачено, що «На територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право:

залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби;

залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням;

установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів;

запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води;

установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів;

створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку».

Таким чином, судом встановлено, що, встановлення спеціальною комісією обмежень щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами в міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро є неправомірним, так як прийняте не в межах наданих повноважень.

Крім того, суд зазначає, що статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що «Учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:…7) безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі;…».

Таким чином, судом встановлено, що оскаржуваним п.4 протоколу № 30 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, без наявних повноважень на скасування чи обмеження на застосування визначених чинним законодавством пільг, суттєво звужений обсяг прав осіб пільгових категорій на безкоштовний проїзд в міському пасажирському транспорті загального користування на території м. Дніпра.

Згідно статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що «Законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

…Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними».
Відповідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) N 12-р/2018 від 18.12.2018 «Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551 , спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту».

З врахуванням викладеного встановлено, що спірне рішення комісії суперечить Конституції України, та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки при прийнятті спірного рішення не достатньо вивчене питання користування пільгами різними категоріями осіб та не обгрунтоване обмеження користування пільгами громадян, які продовжують працювати в умовах карантину та на міському транспорті добираються до роботи.

Так, відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.2015 р. ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Довідка військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25.01.2016 р. № 104 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверинітету та територіальної цілісності України свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно з 3.11.2014 р. по 01.01.20125 р., з 10.01.2015 р. по 10.02.2015 р., з 21.02.2015 р. по 06.03.2015 р., з 17.03.2015 р. по 22.05.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Згідно листа Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/8-М-383/138 від 11.03.2020 р. «за даними Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_1 , 31.08.2014 р. потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений 20.09.2014 р.

За висновком експерта Громадської організації «Форпост» психолога ОСОБА_2 від 22.05.2021 р. щодо оцінки психологічного стану ОСОБА_1 на підставі його звернення щодо безпорадного психологічного впливу на нього дій відповідача, пов`язаних із звуженням його законних прав як учасника АТО на пільговий проїзд в м. Дніпро встановлено, що 15.04.2021 р. ОСОБА_1 під час пересування до місця служби у маршрутному таксі №86 на категоричну вимогу водія вийти з таксі, вимушений був вийти, в результаті чого не прибув за місцем служби вчасно. За словами безпосереднього командира старшини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в цей день з`явився на службі не вчасно, виглядав дуже знервований, голосно розповідав про подію. Під час виходу на вогневий рубіж для тренувань зі стрільби, не міг повною мірою зосередитись на виконанні завдань, жалівся на те, що не бачить чіткого зображення мішені, в наслідок чого був відсторонений від участі в стрільбах.

Таким чином, встановлено, що ситуація, яка сталася в маршрутному таксі, мала травматичний вплив на психіку ОСОБА_1 і призвела до дисфорії, підвищення реактивності, дратівливості, спалахів гніву, загострення чутливості до ситуації порушення справедливості, а також почуття постійної напруги, нездатності розслабитися, очікування загрози, що є характерним для хронічного постравматичного стресу і може призводити до функціональних і соматичних розладів.

Аналізуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, будучи не наділеною повноваженнями на скасування чи обмеження на застосування визначених чинним законодавством пільг, оскаржуваним п. 4 протоколу № 30 від 22.03.2021 р. протиправно встановила обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів в міському транспорті, в результаті чого настали негативні наслідки для позивача, та даний факт повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідно статті 56 Конституції України встановлено, що «Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень».

Крім того, статею 23 ЦК України передбачено, що « 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

…2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

…4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості».

Як вбачається з матеріалів справи факт незаконного обмеження наданих державою прав Спеціальною комісією з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі підтверджений наявним п.4 протоколу №30 від 22.03.2021 р.

А оскільки дана комісія не була наділена повноваженнями щодо обмеження встановолених чинним законодавством пільг, оскаржуване рішення відповідача є протиправним.

Так, судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача на час розгляду справи в суді втратило свою силу, але матеріалами справи підтверджений причинний зв`язок між прийняттям оскаржуваного рішення та наявністю негативних наслідків, пов`язаних з його прийняттям.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач, як учасник бойових дій, діючий військовослужбовець, та особа, яка побувала в полоні збройних сил Російської Федерації, а потім у бойовиків незаконних збройних формувань ДНР, користуючись правами на встановлені чинним законодавством пільги на безкоштовний проїзд в міському транспорті, щодня під час дії п.4 рішення Спеціальною комісією з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі, оформленого протоколом №30 від 22.03.2021 р., по дорозі на службу у військову частину м. Гвардійське та повертаючись зі служби в час, протягом якого згідно вказаного протоколу, пільги не діяли, був обмежений в користуванні своїм правом на пільговий проїзд в міському транспорті, із за чого постійно виникали конфлікти між ОСОБА_1 з одного боку та водіями міського транспорту, кондукторами та пасажирами з другого боку щодо права на пільговий проїзд в міському транспорті, які несли в собі неповагу та приниження щодо особистості воїна - захисника.

Так, матеріалами справи підтверджено, що внаслідок таких конфліктів, позивач переживав душевні страждання, яких зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та появу відчуття безсилля, безпомічності та безпорадності, а також приниженні честі та гідності та постійного відтворення подій перебування в полоні, в зв`язку з чим заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 9 000 грн є повністю обгрунтованою.

Як результат протиправності спірного рішення комісії за період його дії, внаслідок щоденних конфліктів в міському транспорті, за висновком експерта психолога, аналізуючи психоемоційний стан ОСОБА_1 , встановлено, що такі ситуації, що призвели до змін у психоемоційному стані щодо можливості повною мірою та з належною якістю виконувати свої службові та родинно-подружні обов`язки, виявив ознаки масованого травматичного впливу ситуації інциденту в маршрутному таксі (протокол №30 Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р. п.4) на психоемоційний стан. Тобто мала місце ретравматизація, в зв`язку з чим ситуація, що мала місце у маршрутному таксі зайняла в психічній реальності ОСОБА_1 домінуюче місце, постійно діючого і непереборного психотравмуючого чинника, який викликає хронічний стрес. На теперішній час ОСОБА_1 регулярно працює з психологом, проте важко розраховувати на швидке психологічне відновлення, доки реальні обставини життя не змінюються і права на захист честі і гідності не реалізовані. Психологічна допомога є достатньо відносною і виконує скоріше підтримуючу функцію, доки не вирішені базові питання безпеки та самоцінності й гідності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не обгрунтування позивачем нанесення йому моральної шкоди, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач в повній мірі довів свої позовні вимоги, в зв`язку з чим вважає за необхідне рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом №30.

Стягнути з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова