Справа № 638/156/21
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/156/21
Провадження № 2-а/638/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Лопатинської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника групи іпк віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанту Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до начальника групи іпк віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанту Охрімової І.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце повідомлялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України "Про державний кордон України", цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Діяльність Державної прикордонної служби України провадиться на основі дотримання прав і свобод людини і громадянина. Органи, військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України зобов`язані поважати гідність людини, виявляти до неї гуманне ставлення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Згідно зі ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1(щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Частиною першою статті 204-2 КУпАП встановлено, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, які передбачені ч. 1 ст. 204-2 КУпАП посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Державної прикордонної служби України, на яку покладені завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні, а саме - від імені Державної прикордонної служби та її Регіональних управлінь.

Отже, відповідні посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України, не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах статті 22-1 КУпАП формулювання «органи Державної прикордонної служби України» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року № 724/716/16-а, а також у постановах № 331/7674/16-а, 127/6881/17, 181/581/17, 724/716/16-а.

При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 року №724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначена ним посадова особа, уповноважена керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Згідно з ч. 5ст. 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Частини 3 та 4ст. 48 КАС України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Водночас, суд враховує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Позивач проти заміни відповідача на належного або залучення співвідповідача не заперечував, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне залучити в якості співвідповідача Луганський прикордонний загін ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 256, 257, 260, 262, 268-269, 286 КАС України,-

постановив:

Залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника групи іпк віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанту Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови у якості другого відповідача Луганський прикордонний загін ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса (Луганська обл., м. Лисичанськ, пр-т Перемоги 58).

Встановити Луганському прикордонному загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

Судове засідання відкласти на 01 лютого 2022 року о 16:40 год.

Копію ухвали направити учасникам справи, одночасно другому відповідачу направити копію позовної заяви з додатками.

Встановити позивачу трьох денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Рибальченко