Справа № 640/37723/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

28 грудня 2021 року м. Київ № 640/37723/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши матеріали адміністративної справи та заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа Державне підприємство «Національні інформаційні системи»

про визнання протиправним та скасування наказів,-

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/37723/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Водночас, разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в адміністративній справі, в якій останній просить суд:

- зупини дії наказу № 4379/5 виданого Міністерством юстиції України 07.12.2021 р. «Про результати камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1» яким тимчасово заблокувано доступ державного реєстратора -Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - до набрання судовим рішенням законної сили у справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що Міністерством юстиції України прийнято протиправне рішення - наказ «Про результати камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - ОСОБА_1 від 07.12.2021 р. № 4379/5, який оскаржується позивачем у судовому порядку. Разом з тим, як вказує заявник, реалізація оскаржуваного наказу не є можливою до надання судом оцінки на предмет його правомірності, оскільки позбавлення права на здійснення діяльності приватного нотаріуса порушить права, свободи та інтереси позивача, що, у свою чергу, є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до приписів ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року розгляд заяви про забезпечення позову №640/37723/21 призначено до розгляду в судовому засіданні.

Зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання в адміністративній справі № 640/37723/21 фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вирішив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд також зазначає, що, виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суд звертає увагу, що у відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у Постанові від 19 червня 2018 року у справі 826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивачем зазначено, зокрема, що реалізація оскаржуваного наказу не є можливою до надання судом оцінки на предмет його правомірності, оскільки позбавлення права на здійснення діяльності приватного нотаріуса порушить права, свободи та інтереси позивача, що, у свою чергу, є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до приписів ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вказує, що позивачем належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд дійшов висновку, що до розгляду даної справи по суті та з наданих наразі позивачем документальних доказів неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (відповідача). Водночас, наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Одночасно, суд зазначає, що за вказаних обставин та відсутності правових підстав вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії буде фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене та виходячи із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.В. Аблов