Справа № 160/12571/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" ( далі- ТОВ "АТБ-маркет", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці Держмитслужби (далі - Одеська митниця, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.03.2021 року № UA500500/2021/000082/1;
Ухвалою суду від 02.08.2021 року прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
На підставі ухвали від 01.10.2021 року, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов та документів, необхідних для розгляду справи, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.11.2021 року.
05.10.2021 року до суду надійшов відзив Одеської митниці, в обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що за результатами здійснення митного контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а отже, на думку відповідача, оскаржувані рішення прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Ухвалою суду від 03.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.11.2021 року.
Внаслідок неявки учасників справи в судове засідання, ухвалою суду від 17.11.2021 року суд постановив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Між ТОВ «АТБ-маркет» (Покупець) і YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD (Китай) (Продавець) 27.12.2019 року укладений контракт на поставку продукції № 3420-YP/CN, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити товар, а Покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у Контракті. Відповідно до пункту 1.2. контракту, товар, який постачається за цим контрактом, повинен бути виготовлений та поставлений партіями відповідно до вимог, на умовах та за цінами, які зазначені у додатках та специфікаціях до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.
На виконання умов Контракту, згідно з інвойсом від 19.01.2021 року № YBA20210123-1 та Специфікацією від 19.01.2021 року №86 на умовах поставки СIFЧерноморск / CIF CHORNOMORSK, (згідно з Incoterms® 2010) на адресу Покупця була поставлена продукція:
- кросівки жіночі, артикул SL20200801, у кількості 8 400 одиниць на загальну суму 27 804,000 доларів США (3,310 доларів США за одиницю).;
- кросівки жіночі, артикул SL20200805, у кількості 6 936 одиниць на загальну суму 28 541,640 доларів США (4,115 доларів США за одиницю).;
- кросівки жіночі, артикул SL20200868, у кількості 2 592 одиниць на загальну суму 4 484,160 доларів США ( 1,730 доларів США за одиницю).;
Зазначений товар сертифікований згідно Сертифікату якості №YBA20210123-1 від 19.01.2021 року. Загальна вартість поставленої партії Товару склала 60 829,80 доларів США.
ТОВ «АТБ-маркет» для митного оформлення поставленого товару подало до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500500/2021/009754 від 10.03.2021 року разом з такими документами:
- декларація митної вартості № UA500500/2021/009754 від 10.03.2021 року;
- контракт на поставку продукції від 27.12.2019 року № 3420-YP/CN;
- специфікація від 19.01.2021 року № 86;
- декларація про походження товару № YBA20210123-1 від 19.01.2021 року;
- сертифікат якості № № YBA20210123-1 від 19.01.2021 року;
- інвойс № YBA20210123-1 від 19.01.2021;
- пакувальний лист б/н від 19.01.2021 року;
- коносамент від 24.01.2021 року № ZJSM21011273A;
У митній декларації № UA500500/2021/009754 від 10.03.2021 року вартість товару визначено за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
10.03.2021 року відповідачем було надіслано позивачеві повідомлення № ee3551c6-aa32-41f0-b900-ad426d957c17, в якому вимагались додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. В повідомленні зазначено, що:
1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс 4429 від 04.02.2021 не відповідає вищезазначеним умовам. Також дата складання страхового полису 04.02.2021, а дата коносаменту ZJSM21011273A 24.01.2021, що свідчить що товар 11 днів слідував маршрутом незастрахований. Також відсутні підпис страхувальника
3) Відповідно до п.3 ст.53 МКУ відповідач зобов`язав позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- каталоги, специфікації фірми-виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення
Листом № 1003/2021 від 11.03.2021 р. позивач у відповідь на повідомлення від 10.03.2021 року надав пояснення з питань викладених у повідомленні та наступні документи:
- заява на страхування № 4429 від 04.02.2021 із підписом страхувальника;
- прайс-лист виробника товару б/н від 05.01.2021 року;
- комерційна пропозиція б/н від 10.01.2021 року;
- Swift № б/н від 25.01.2021 р.
У відповідь на цей лист позивача відповідач надіслав позивачеві 11.03.2021 повідомлення № 47d45d32-098a-41a4-8f1c-0209ce77ffa5, яким відмовив в оформленні митної декларації та повідомив про обрання ним резервного методу визначення митної вартості товару.
11.03.2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000082/1, яким: митну вартість Товару № 1 визначено за резервним методом визначення митної вартості згідно з ст. 64 МК України на рівні: 14,36 дол. США/кг., а Товару № 2 13,12 дол. США/кг.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідач, обґрунтовуючи своє рішення послався на незазначення позивачем вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, на що суд зазначає наступне.
Частиною 10 ст. 58 МК України передбачено, що витрати на упаковку товару стають складовою митної вартості лише тоді, коли вони не включалися до ціни товару і були понесені покупцем.
Проте, пунктом 2.3 Контракту № 3420-YP/CN від 27.12.2019 року, за яким здійснювалась поставка товару, встановлено, що ціна товару включає в себе вартість упаковки.
Таким чином, зазначення у контракті про те, що вартість упаковки/пакування/маркування входить до ціни товару є достатнім доказом включення вартості упаковки/пакування/маркування до митної вартості товару як її складової.
Судом враховується висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17: «Посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив з огляду на те, що відповідно до умов Контракту пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а вартість упаковки входить до ціни товару».
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 815/3142/17, в якому зазначено: «у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару».
Таким чином, твердження відповідача про те, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень була відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) інформації щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням як складової частини митної вартості товарів, є необґрунтованими.
Твердження відповідача про невідповідність наданого позивачем страхового полісу № 4429 від 04.02.2021 Міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів Інкотермс є безпідставними, оскільки за цим страховим полісом витрати на страхування здійснювалися позивачем у добровільному порядку і розмір таких витрат та час дії страхування не залежить від умов, визначених Правилами Інкотермс-2010.
Також листом № 1003/2021 від 11.03.2021 р. позивач у відповідь на повідомлення від 10.03.2021 року надав копію заяви на страхування (страхового полісу) № 4429 від 04.02.2021 із підписом страхувальника.
Щодо зазначення відповідачем про ненадання позивачем витребуваних додаткових документів, а саме бухгалтерських документів, висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, суд зазначає наступне.
У відповідності до чинного законодавства право митного органу витребувати додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53 МК України, не є абсолютним і виникає тільки якщо надані декларантом або уповноваженою ним особою документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не відповідають встановленим МК України критеріям.
При цьому митний орган зобов`язаний вказати, який саме документ не відповідає таким критеріям та обґрунтувати таку невідповідність, а також обґрунтувати необхідність надання кожного конкретного документа, який ним витребується (які розбіжності такий документ має усунути).
Під час витребування додаткових документів відповідач не навів жодного обґрунтування необхідності надання додаткових документів.
Слід також звернути увагу, що жоден із витребуваних відповідачем документів (виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копія митної декларації країни відправлення) ні теоретично, ні практично не в змозі усунути такі розбіжності, як включення до складової митної вартості товарів вартості упаковки, або вартості страхування.
З огляду на наведене, ненадання таких документів жодним чином не може свідчити про неправильність визначення позивачем митної вартості товарів.
Крім того, відповідач сам зазначає у відзиві про надання позивачем таких документів, як прайс-лист, комерційна пропозиція, сфівт, страховка.
Як було встановлено судом, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000082/1 від 11.03.2021 року, прийняте Одеською митницею Держмитслужби, фактично обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Згідно із частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За встановлених обставин справи та норм матеріального права, суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем підстави для проведення коригування заявленої митної вартості товарів жодним чином не перешкоджали митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Водночас, відповідачем до суду не надано доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов 'язковою при її обчисленні.
Згідно з ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як вбачається зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарів передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що позивач при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір у розмірі 8 443,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №131363 від 05.07.2021 року.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 8 443,57 грн.
Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.03.2021 року № UA500500/2021/000082/1.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судові витрати у розмірі 8 443 (вісім тисяч чотириста сорок три) гривні 57 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар