Справа № 620/12967/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/12967/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 02.10.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправною письмову відмову відповідача від 23.10.2020 у нездійсненні переведення її пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком державного службовця;

- зобов`язати відповідача перевести її на підставі письмової заяви від 16.10.2020 із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію державного службовця, у розмірі, обрахованому відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.10.2020 за №3-36/534, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15.10.2020 №3-36/535.

Позов мотивовано тим, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ ''Про державну службу'' вона мала необхідний спеціальний і загальний трудовий стаж для отримання спірної пенсії, відповідно відмова відповідача є необґрунтованою.

Ухвалою суду від 02.11.2021 позовні вимоги за період з 16.10.2020 по 01.04.2021 повернуті позивачу.

Ухвалою судді від 02.11.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позов.

ГУПФУ в Чернігівській області подано відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що з 04.07.2001 посада секретаря виконкому сільської ради народних депутатів віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до посад державних службовців, тому вказаний період роботи не зараховується до 20-річного стажу роботи на посадах, передбачених Законом №889. Щодо наданих позивачем довідок ГУПФУ в Чернігівській області зазначило, що Сохачівська сільська рада не є останнім місцем роботи ОСОБА_1 , тому вказаний орган місцевого самоврядування не мав права видавати довідки про заробітну плату для призначення пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 05.05.2015 отримувала пенсію за віком згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а з 01.10.2017 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 29).

16.10.2020 позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви ОСОБА_1 було додано довідки про заробітну плату, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, трудову книжку та ін.

Листом від 23.10.2020 відповідач відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії та зазначив, що з 04.07.2001 посада секретаря виконкому сільської ради віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Тому до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних сліжбовців для визначення права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, зараховуються періоди роботи до набрання чинності Законом №2493. Також ГУПФУ в Чернігівській області повідомлено, що загальний стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 1 місяць 6 днів, у тому числі, стаж державної служби 19 років 15 днів (з 20.06.1982 по 30.07.2001) та стаж посадової особи місцевого самоврядування 15 років 7 місяців 4 дні (з 04.07.2007 по 28.02.2017). Крім того, зазначено, що оскільки останньою роботою позивача є посада органів місцевого самоврядування, відсутні підстави для врахування довідок про заробітну плату, виданих Сохачівською сільською радою (а.с. 18-20).

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовляє у переведенні на спірну пенсію, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно із пп. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки робота останньої на посаді секретаря сільської ради не зараховується до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.

Разом з тим, за змістом п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Спірним у цій справі є стаж служби позивача за період з 04.07.2001 по 30.12.2016.

Питання обчислення стажу державної служби у цей період регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283) та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі - Порядок №229), який набрав чинності 01.05.2016.

Так, згідно із п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III) дію Закону України "Про державну службу" поширено на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 4 Порядку №229 передбачено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Аналіз викладених норм свідчить, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом №2493-III.

Так, ч. 1 ст. 14 Закону №2493-III, до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено, окрім інших секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад.

Отже, у період з 04.07.2001 по 30.12.2016 час перебування на посаді секретаря міської (міст районного значення), сільської, селищної ради зараховується до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17 та в постанові від 19 березня 2019 року по справі №357/1457/17.

Суд звертає увагу, що досягнення позивачем необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у даній справі.

З огляду на вище зазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити спірну пенсію є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити.

Відповідно до норм статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, а саме 16.10.2020, ОСОБА_1 досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та стаж її державної служби, з урахуванням вищенаведеного, складає понад 20 років, а тому позивач має право на призначення вищевказаної пенсії.

З огляду на те, що позовні вимоги повернуті позивачеві за період до 01.04.2021, суд зазначає, що пенсія ОСОБА_1 має бути призначена із 02.04.2021.

Щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.10.2020 за №3-36/534, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15.10.2020 №3-36/535 та у розмірі, обрахованому відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, суд зазначає таке.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, з 20.06.1982 по 30.12.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді секретаря виконкому Пролетарської ради народних депутатів (з 15.03.1990 по 29.01.1991 заступником голови сільської ради) (а.с. 14-16).

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Чернігівська обласна рада рішенням від 20 липня 2016 року підтримала, зокрема, рішення Пролетарської сільської ради від 22 лютого 2016 року про перейменування Пролетарської сільської ради на Поліську.

Відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22.11.2018 внесено запис про припинення Поліської сільської ради у зв`язку із реорганізацією. Правонаступником вказаної сільської ради була Сохачівська сільська рада Коропського району, яка й видала позивачу довідки від 15.10.2020 №3-36/353 та №3-36/534.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до змісту листа ГУПФУ в Чернігівській області від 23.10.2021, відповідач не прийняв до уваги вказані довідки у зв`язку із тим, що останньою посадою ОСОБА_1 була посада місцевого самоврядування (секретар сільської ради), а не недоліки їх форми та змісту.

З огляду на наведе, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області призначити позивачу пенсію із врахуванням довідок Сохачівської сільської ради Коропського району від 15.10.2020 №3-36/353 та №3-36/534.

Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37-1 Закону України №3723-ХІІ є передчасною, оскільки відповідач відмовив у переведенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та не вирішував питання розміру пенсії.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-247, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 02.04.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 15.10.2020 №3-36/534 та №3-36/535, виданих Сохачівською сільською радою Коропського району Чернігівської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 34 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна