Справа № 417/1333/21
Суддя: Логвіненко Т. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 417/1333/21
Провадження № 2-а/417/17/21
РІШЕННЯ

Іменем україни

"28" грудня 2021 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Логвіненка Т.Г.,

за участю

секретаря судового засідання Білянської О.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницького Антона Віталійовича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області із позовом до інспектора лейтенанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницького Антона Віталійовича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі який 22.10.2021 було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.10.2021 інспектором лейтенантом поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницьким А.В. винесено постанову №ЕАО4868310 від 06.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАп та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на автодорозі Новоохтирка, траса Т13-06 24 км, перевищів встановлені обмеження швидкості руху, а саме рухався зі швидкістю 75 км/год у населенному пункті, позначеному дор. Знаком 5.45 «Початок населенного пункту» при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Позивач зазначив, що 06.10.2021 він рухався зі швидкістю 70 км/год по трасі т13-06 24 км у напраямку з смт. Марківка до м. Сєвєродонецьк на якій не було встановлено знаків про обмеження швидкості руху та відсутній знак, який інформує про закінчення меж населенного пункту. Виходить, що населдений пунк «Новоохтирка» не закінчується, але встановлено знак початку нового населенного пункту «Смоляниново». У вказаному напраямку не встановлений знак 5.70 ПДР, який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних приладів та (або) технічних засобів. Технічний прилад яким вимірювалася швидкість «TRUCAM ILTI 20/20 ТСО08379» не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а саме вимірювання швидкості відбувалося не в автоматичному, а в ручному режимі. На продемонстрованому поліцейським зображенні з вимірювального приладу неможливо чітко зчитати номери автомобіля, швидкість якого вимірювалася, та зовсім не видно, хто саме керує автомобілем, швидкість якого була зафіксована. Також не видно, на якому саме проміжку автошляху було зупинено його автомобіль. Службовий автомобіль при зупинці інспектором його транспортного засобу взагалі не було видно, так як він знаходився попереду мікроавтобуса, який був припаркований перед місцем зупинки, на яке вказав інспектор. Вважає, що показання технічного приладу «TRUCAM ILTI 20/20 ТСО08379» , за допомогою якого було зафіксовано перевищення швидкості, не можуть використовуватись як докази правопорушення, оскільки це суперечить нормам статті 40 Закону України «Про національну поліцію». Разом з тим позивач зазначає, що згідно абзацу першого статті 122 КУпАП передбачено покарання за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, та оскільки він рухався зі швидкістю 70 км/год, до нього не можуть бути застосовані норми ст. 122 КУпАП. Також позивач зазначив, що у п. 7 постанови №ЕАО4868310 від 06.10.2021, зазначено, що до постанови додаються відео, фото з технічного приладу TRUCAM ILTI 20/20 ТСО08379, боді-камери DSJX300017_ВВ0017, але ніяких додатків з постановою не надходило. У п.9 постанови зазначено, що копію постанови надіслано рекомендованим листом 07.10.2021, але на штампі Укрпошти видно, що постанову надіслано тільки 11.10.2021. Вважає, що постанова складена з багато чисельними порушеннями та справа незаконно розглядалася на місці його скоєння тому просить суд скасувати дану постанову.

22.10.2021 від представника відповідача та третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM ІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобі в ручному та автоматичному режимі. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM ІІ отримав сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 23.12.2020 року UA.TR.001 054-20. Також відповідність та захищеність результатів вимірювання швидкості даним приладом підтверджується наявністю виданого Державною службою Спеціального зв`язку та захисту інформації України Експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560. Використання лазерного вимірювача швидкості TRUCAM органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Е. від 04.10.2018р. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. При перегляді відеозапису № _х2200_1006_145253.avi з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TRUCAM ІІ між 00 секундою та 01секундою на відео ряді програмним забезпеченням приладу відображається цифрові показники які фіксує прилад. Кліп №1927, швидкість 75 км/год ліміт швидкості 73 км/год серійний номер приладу № ТС008379, дистанція 348,5 метра до цілі. Приладом здійснено захоплення «цілі» та фіксація швидкості саме автомобіля позивача. Також на підтвердження вказаних показників на диск додається скріншоти з відео ряду приладом _х2200_1006_145253png, _х2200_1006_145253jpg. Координати зафіксовані TRUCAM ІІ, та вказана адреса співпадає при перевірці загальнодоступними додатками «Google Maps», «Maps Me», тощо. Суду для ознайомлення також надано оригінальний захищений файл з приладу TRUCAM ІІ _х2200_1006_145253jmx. Представник звертає увагу на той факт, що похибка в +/- 2 км вже врахована, перевищення швидкості становить 25 км/год, а тремтіння рук не може впливати на результат, оскільки оператор і сам прилад переміщується на зустріч автомобілю, а використання його утримуючи в руках визначено інструкцією. Також зазначив, що працівниками УПП в Луганській області ДПП дотримано прав позивача визначених у ст. 268 КУпАП. Поліцейський доклав максимум зусиль та створив належні умови для реалізації прав особи. Під час розгляду справи о 15 год. 12 хв., позивач від пояснень відмовився, а клопотань не заявляв. Наявність дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» підтверджується Листом № 1-1304 від Державного Агентства Автомобільних Доріг України від 30.07.2021 року. З листа вбачається, що на момент порушення швидкісного режиму позивачем, вищезазначені дорожні знаки були в наявності та встановлені згідно вимог ДСТУ 4100:2014. Враховуючи вищевикладене просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

26.10.2021 позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначив, що немає жодних підстав для використання вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TRUCAM ІІ. Лист першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Е. від 04.10.2018 року, яким започатковано використання лазерного вимірювача швидкості TRUCAM не є нормативно-правовим актом. А норми статті 40 Закону України « Про національну поліцію» наголошують на необхідні закріплення на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтуванні/розміщенні по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніки, у тому числі техніки, що працює в автоматичному режимі, технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень. Також позивач звертає увагу, що отримав лише відзив, на 6 аркушах, супровідний лист до нього на 1 аркуші та скріншот приладу TRUCAM, на якому зафіксовано невідомий автомобіль, на 2 аркушах. Інших документів з відзивом не надійшло. У зв`язку з цим, представник відповідача позбавив позивача можливості ознайомитися з доказами, які мали бути надані з відзивом, оцінити правильність їх надання, встановити лособу представника відповідача. На підставі викладеного просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач інспектор поліції Плотницький А.В. в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без його участі та участі відповідача.

Вирішуючи питання, щодо суб`єктного складу відповідачів, суд вважає, що належним відповідачем є Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, оскільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Отже, відповідні працівники органів і підрозділів Національної поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею ч.1 ст.122 КУпАП.

Використання в зазначених вище нормах формулювання «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом у порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Саме такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17.

Таким чином позов в частині вимог до інспектора лейтенанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницького Антона Віталійовича є необґрунтованим, оскільки поданий не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог позивача до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України встановлено відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідачем не виконані вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, та не доведено, що перевищення швидкості позивачем ОСОБА_1 06.10.2021р. відбулося саме у межах населеного пункту, оскільки у постанові від 06.10.2021р. не зазначений район та область відповідно до адміністративно територіального устрою України у яких знаходиться вказаний населений пункт. Також у вказаній постанові відсутні посилання на наявність відповідного дорожнього знаку, інформуючого про початок населеного пункту із кілометровою або іншою позначкою до місця вчинення порушення, яке б дало змогу безсумнівно ідентифікувати місце вчинення адміністративного правопорушення, й відповідно, слугувати підставою для висновку, що воно відбулося саме у населеному пункті у контексті ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Вказані обставини призводять суд до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за браком його об`єктивної сторони.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідачем не виконані вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, та не доведено, що контроль швидкості позивача ОСОБА_1 06.10.2021р. здійснювався в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.

Вказані обставини також призводять суд до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за браком його об`єктивної сторони.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Відповідачем виконано вимоги ч.2 ст. 77 КАС України та не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки внаслідок можливого його дрижчання, інших коливань, неминучих за відсутності стаціонарного розміщення, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

За таких обставин, зазначена у постанові від 06.10.2021р. швидкість , із якою рухався позивач- 75 км/ год. не є об`єктивно встановленою.

Вказані обставини також призводять суд до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за браком його об`єктивної сторони.

Вирішуючи спір, суд враховує сталу судову практику судів першої та апеляційної інстанції яка склалася при розгляді справ за аналогічними обставинами, а саме постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021р. справа № 233/4796/20, пров. 850/1031/20, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021р, справа № 157/703/20 пров. № А/857/15194/20.

Також надані, в обґрунтування своєї позиції, Департаментом патрульної поліції, письмові докази не містять інформацію про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП саме позивачем , оскільки зображений на фото транспортний засіб (а.с.75,77) неможливо ідентифікувати за маркою, кольором, номерним знаком, особою водія. Тобто доказової інформації відносно того, що саме позивач вчинив вказане адміністративне правопорушення, зазначені копії не несуть.

Слід зазначити, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржувана постанова містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис - «відео, фото з технічного приладу TRUCAM ІІ LTI 20/20 ТС008379, бодікамери DSJX300017_ВВ0017».

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, було надано до суду відеозапис на DVD-диску (а.с. 78). Наданий відповідачем відеозапис на DVD-диску підпадає під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту DVD-диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (прилад чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст.74 КАС України.

Вказані обставини узгоджуються сталою практикою яка склалася при розгляді справ за аналогічними обставинами, а саме постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.21 у справі №532/2107/20, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 644/7446/19.

За результатами вирішення позову, суд констатує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосування до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. закрити.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з ст. 139 КАС України

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАСУ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Факт сплати ОСОБА_1 судового збору у сумі 454,00 грн. підтверджується квитанцією № 10 від 13.10.2021 (а.с.5).

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, у відповідності з ч.3 ст. 139 КАСУ, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог, а саме в рівних частках: суму сплаченого судового збору у розмірі 227 гривень 00 копійок (454,00 грн./2).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницького Антона Віталійовича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову серії ЕАО №4868310 від 06.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену УПП в Луганській області інспектором лейтенантом поліції Плотницьким Антоном Віталійовичем 1 бат. 1 рота у відношенні ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

У задоволенні позовних вимог до інспектора лейтенанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Луганській області Плотницького Антона Віталійовича про скасування постанови серії ЕАО №4868310 від 06.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017 року) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів, відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Марківський районний суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті 23 грудня 2021року, проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2021 року.

Суддя: Т.Г.Логвіненко