Справа № 160/10451/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/10451/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року (суддя Турлакова Н.В.) у справі №160/10451/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 0400-0305-8/43389 від 15 червня 2020 року Управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань призначення пенсій Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. з ст..13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 30.01.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що у лютому 2020 року зверталась до відповідача за призначенням дострокової пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки 30.01.2019 досягла 50-річного віку, її страховий стаж роботи становив понад 26 років та пільговий стаж на посаді водія трамваю 14 років 7 місяців 18 днів. Однак, рішенням від 15.06.2020 відповідач відмовив у призначенні пенсії з посиланням на те, що позивач не досягла пенсійного віку, визначеного положеннями п.8 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (для жінок з датою народження з 01.10.1968 по 31.03.1969, до яких належить позивач 54 роки). Позивач вважала таке рішення відповідача протиправним, зазначаючи, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом рішення № 1-р/2020 застосуванню підлягають положення пункту з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ, за якими право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки по досягненню 50-річного віку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення № 0400-0305-8/43389 від 15 червня 2020 року Управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань призначення пенсій Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у

призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 10.06.2020 року, дня звернення за призначенням пенсії.

Рішення суду мотивовано неправомірністю відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з підстав недосягнення нею пенсійного віку. Такі висновки суд обґрунтував тим, що під час прийняття спірного рішення відповідачем не враховано рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, за якими статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом №213-VIII визнано неконституційними, та вирішено, що застосуванню підлягають стаття 13 названого Закону в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років (п. з).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду щодо виникнення у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 50-річного віку. Скаржник наполягає на тому, що таке право позивач, з огляду на дату народження, набуде лише при досягненні 54 років, як то передбачено п.8 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки на день звернення позивача за призначенням пенсії 10.06.2020 - позивачу виповнилося лише 51 рік, то відмова відповідача у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах ґрунтується на положеннях закону.

Позивач, через уповноваженого представника, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданого 17.04.1998р., ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 19.03.1986р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 21.02.1992 по 24.10.1995 та з 11.04.1997 по 17.11.1997 працювала в Дніпродзержинському трамвайному управлінні на посаді водія трамваю; з 01.11.1995 по 25.04.1996, з 13.05.1996 по 13.11.1996, з 01.07.1998 по 11.12.1998, з 21.12.1998 по 21.06.1999 та з 10.12.2014 по 22.10.2014 працювала в ДК Мосгортранс трамвайного депо ім. Н.Є.Баумана (реорганізовано: з 21.11.2000 ДУП Мосгортранс трамвайне депо ім. Н.Є.Баумана, з 01.05.2001 Дочірне ДУП трамвайне депо ім. Н. Є. Баумана ДУП Мосгортранс, з 01.01.2004 трамвайне депо ім. Н.Є.Баумана ДУП Мосгортранс) водієм трамваю; з 26.06.2009 по 01.10.2014, з 19.05.2016 по 13.11.2017, з 04.07.2018 по 31.05.2019 працювала в Комунальному підприємстві Кам`янської міської ради Трамвай водієм трамваю; з 01.06.2019 по 17.02.2020 працювала в Комунальному підприємстві Кам`янської міської ради Транспорт водієм трамваю.

Факт роботи позивача на посаді водія трамваю в Дніпродзержинському трамвайному управлінні, за період з 21.02.1992 року по 31.05.2019 рік, підтверджується, довідкою виданою Комунальним підприємством Кам`янської міської ради Трамвай №12/02 від 17.02.2020р.; на посаді водія трамваю в ДУП Мосгортранс трамвайне депо ім. Н.Є.Баумана з 01.11.1995 року по 22.10.2014 рік, довідкою зазначеного підприємства №52-19-2856 від 22.10.2015 року; на посаді водія трамваю в Комунальному підприємстві Кам`янської міської ради Трамвай з 26.06.2009 року по 17.02.2020 рік, довідками зазначеного підприємства №14/02 та №173 від 17.02.2020р.

Позивачем 25.02.2020р. подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 10.06.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії та з всіма наявними у позивача документами згідно статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо призначення пенсії.

За результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення оформлене листом № 0400-0305-8/43389 від 15.06.2020 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії. Відповідачем зазначено, що що ч. 2 п.8 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мають право на пенсію водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для жінок- не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку: жінки з датою народження з 01.10.1968 по 31.03.1969 мають право на пенсію по досягненню 54 років. Позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 та не досягла необхідного пенсійного віку, тому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено.

З вказаним рішенням позивач не погодилась, що й стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Так, судом встановлено, та не заперечується учасниками справи, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за поданою нею заявою слугували висновки органу ПФУ щодо недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Наявність у позивача загального страхового стажу, в тому числі пільгового, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем не заперечується.

Отже, спірним у цій справі є досягнення позивачем необхідного віку, який би давав останній право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, позивач вказує на те, що на час звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах вона досягла 50-річного віку, що у відповідності до положень п. з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, згідно якої однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено досягнення 50 років (для жінок), та з огляду на наявний стаж роботи, в тому числі пільговий, дає право позивачу на призначення спірної пенсії.

За позицією відповідача, у спірному випадку застосуванню підлягають положення п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно якої до досягнення віку, встановленого абз.1 цього пункту, право на пенсію пільгових умовах мають жінки, які народилися з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року по досягненню ними 54 років. Оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах остання не досягла вказаного віку, то підстави для призначення їй спірної пенсії відсутні.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 8 частини другої статті 114 такого змісту: на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 54 років - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Натомість, згідно з пунктом з статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років. При цьому, одночасно запроваджено правила поетапного збільшення показника вікового цензу за якими, жінки, дати народження яких припадали, зокрема, на період з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року набували право на пенсію по досягненню 54 років.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення КСУ №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом з статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 54 роки за пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту з статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, за такого правового регулювання спірних правовідносин, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, беручи до уваги підстави відмови у призначенні спірної пенсії, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані аргументами апеляційної скарги, що рішення органу ПФУ від 15.06.2020 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права позивача на отримання спірної пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право підлягає захисту у спосіб зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за призначенням пенсії з 10.06.2020.

Апеляційна скарга відповідача аргументів щодо незгоди із рішенням суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушеного права не містить.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та підстави для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року по справі №160/10451/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 29.12.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк