Справа № 520/11678/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р.Справа № 520/11678/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.09.21 року по справі № 520/11678/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "НОВААГРО"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Харківській області № 7 та №7 від 08 червня 2021 року винесені щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

Рішенням Харківського коружного адміністративного суду від 19.08.2021 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Харківській області № 7 та №7 від 08 червня 2021 року винесені щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" сплачений судовий збір в сумі 22700 грн. 00 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що правова позиція позивача та надані на її підтвердження докази не спростовують встановлених перевіркою обставин.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі направлень від 21.04.2021 №5133, №5137, виданих ГУ ДПС у Харківській області, головним державним ревізором-інспектором Київського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Удовік Валерією Сергіївною та головним державним ревізором-інспектором Київського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Колченком Ігорем Дмитровичем, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п.62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п. 78.1.4, п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та у зв`язку з надходженням листа ДПС України від 17.02.2021 № 4282/7/99-00-07-02-01-07 (вх. ГУ ДПС області від 17.02.2021 № 935/8), яким доведений перелік суб`єктів реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини - Державного бюджету України, утвореної відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ), прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" та враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", на підставі наказу від 20.04.2021 року № 2783-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агропромислова Компанія "Новаагро" (), проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Агропромислова Компанія "Новаагро" ()" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ "Слантіс" (код ЄДРГЮУ 43321904) за жовтень 2020 року, ТОВ "Елінек" (код ЄДРПОУ 43654і50) за листопад 2020 року, ТОВ "Агнот" (код ЄДРГЮУ 43831644) за листопад - грудень 2020 року, ТОВ "Трініті Транс Компані" () за грудень 2020 року, ТОВ "ТЛ-Трейдінг" () за грудень 2020 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За результати перевірки ДПС складено акт від 06.05.2021 № 7636/20-40-07-27-06/40557237, яким зафіксовані порушення податкового законодавства, а саме: підпункту "а" пункту 198.1, абзаців першого, другого пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 ПК України, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200 ПК України.

Підставою для вказаних висновків слугувало твердження фахівців ДПС про те, що перевіркою ТОВ "Агропромислова Компанія "Новаагро" () не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ "Слантіс" () за жовтень 2020 року, ТОВ "Елінек" () за листопад 2020 року, ТОВ "Агнот" () за листопад - грудень 2020 року, ТОВ "Трініті Транс Комиші" () за грудень 2020 року, ТОВ "ТЛ-Трейдінг" () за грудень 2020 року.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 08 червня 2021 року винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- № 7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених товарів в Україні (код платежу 14060100) на 10588141,25 грн., з них 8470513,00 грн. за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 2117628,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- № 7 від 08 червня 2021 року, яким підприємству-позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 63234,00 грн.

Позивач, не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 01 жовтня 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Покупець за договором) та ТОВ "СЛАНТІС" (ідентифікаційний код: 43321904) (Постачальник за договором) укладено договір поставки №Сл0110/с.

На виконання умов договору ТОВ "СЛАНТІС" поставлено ТОВ "АПК "НОВААГРО" товар на загальну суму 6157026,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

ТОВ "АПК "НОВААГРО" частково сплачено за товар, що підтверджується платіжними дорученнями. В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем також надано специфікації до договору, рахунки фактури, податкові накладні.

01 жовтня 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Замовник за договором) та ТОВ "АТП 2020" (ідентифікаційний код: 42398694) (Перевізник за договором) укладено договір транспортного перевезення № 0110-2. ТОВ "АТП 2020" здійснювало перевезення придбаного товару, що підтверджується товаро - транспотними накладними.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "ЕЛІНЕК".

Колегією суддів встановлено, що 30 жовтня 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Покупець за договором) та ТОВ "ЕЛІНЕК" (ідентифікаційний код: 43654150) (Постачальник за договором) укладено договори поставки № 3010сб-1, № 3010сб-2, № 3010сб-3, № 3010сб-4, № КТ3010сб.

На виконання умов договору ТОВ "ЕЛІНЕК" поставлено ТОВ "АПК "НОВААГРО" товар на загальну суму 7152090,60 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, доданими до матеріалів справи.

ТОВ "АПК "НОВААГРО" в повному обсязі сплачено за товар, що підтверджується платіжними дорученнями (з урахуванням договорів про відступлення права вимоги).

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем також надано специфікації до договору, рахунки фактури, податкові накладні.

01 листопада 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Замовник за договором) та ТОВ "АГРОФОРС ТРЕЙД" (ідентифікаційний код: 38572788) (Перевізник за договором) укладено договір транспортного перевезення № 0111-20.

ТОВ "АГРОФОРС ТРЕЙД" здійснювало перевезення придбаного товару, що підтверджується товаро - транспортними накладними.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "АГНОТ".

02 листопада 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Покупець за договором) та ТОВ "АГНОТ" (ідентифікаційний код: 43831644) (Постачальник за договором) укладено договір поставки № С-02/11/1.

На виконання умов договору ТОВ "АГНОТ" поставлено ТОВ "АПК "НОВААГРО" товар на загальну суму 15150305,52 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

ТОВ "АПК "НОВААГРО" частково сплачено за товар, що підтверджується платіжними дорученнями.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем також надано специфікації до договору, рахунки фактури, податкові накладні.

01 листопада 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Замовник за договором) та ТОВ "АГРОФОРС ТРЕЙД" (ідентифікаційний код: 38572788) (Перевізник за договором) укладено договір транспортного перевезення № 0111-20.

23 листопада 2020 року ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Замовник за договором) та ТОВ "БІГ СОФТ" (ідентифікаційний код: 42622918) (Перевізник за договором) укладено договір транспортних послуг № 2311-ТП.

ТОВ "АГРОФОРС ТРЕЙД" та ТОВ "БІГ СОФТ" здійснювало перевезення придбаного товару, що підтверджується товаро-транспотними накладними.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ".

15 жовтня 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Покупець за договором) та ТОВ "ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ" (ідентифікаційний код: 42550676) (Постачальник за договором) укладено договір поставки № НА-15/10/2020.

На виконання умов договору ТОВ "ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ" поставлено ТОВ "АПК "НОВААГРО" товар на загальну суму 24262980,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

ТОВ "АПК "НОВААГРО" в повному обсязі сплачено за товар, що підтверджується платіжними дорученнями.

20 листопада 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Комітент за договором) та ТОВ "БЄЛАЗ" (ідентифікаційний код: 40280331) (Комітент за договором) укладено договір комісії № Б-АПК/20112020. В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем також надано специфікації до договору, рахунки фактури, податкові накладні.

ТОВ "БЄЛАЗ" здійснювало перевезення придбаного товару, що підтверджується товаро-транспортними накладними, доданими до матеріалів справи.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "ТЛ-ТРЕЙДІНГ".

01 грудня 2020 року між ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Покупець за договором) та ТОВ "ТЛ-ТРЕЙДІНГ" (ідентифікаційний код: 43892712) (Постачальник за договором) укладено договір поставки № 0112с.

На виконання умов договору ТОВ "ТЛ-ТРЕЙДІНГ" поставлено ТОВ "АПК "НОВААГРО" товар на загальну суму 4572540,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

ТОВ "АПК "НОВААГРО" в повному обсязі сплачено за товар, що підтверджується платіжними дорученнями. В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем також надано специфікації до договору, рахунки фактури, податкові накладні.

23 листопада 2020 року ТОВ "АПК "НОВААГРО" (Замовник за договором) та ТОВ "БІГ СОФТ" (ідентифікаційний код: 42622918) (Перевізник за договором) укладено договір транспортних послуг № 2311-ТП.

ТОВ "БІГ СОФТ" здійснювало перевезення придбаного товару, що підтверджується товаро-транспотними накладними.

В подальшому, товар придбаний ТОВ "АПК "НОВААГРО" у контрагентів продано "SOLO TRADING INTERNATIONAL LIMITED" за контрактом № 06/20 від 21 вересня 2020 року або передано на комісію ТОВ "БЄЛАЗ" (ідентифікаційний код: 40557237) за договором комісії № Б-АПК/20112020 від 20 листопада 2020 року.

Отже, дослідивши первинні документи до кожного договору, колегія суддів зазначає, що всі документи первинної бухгалтерії у сукупності свідчать про факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування позивачем відповідного податкового обліку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст.201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п. 200.2. ст. 200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п. 200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Колегією суддів встановлено, що укладені правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, ні ким не оскаржені та у судовому порядку не визнані не дійсними.

При цьому, про фактичне виконання вищезазначених договорів свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, згідно з п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортна документація - це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно - матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та заліку виконаної роботи. Під терміном замовник слід розуміти вантажовідправника або вантажоодержувача, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів. При цьому, вантажовідправник - це будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення.

Відповідно до п.п.11.5, 11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Слід зазначити, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов`язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Водночас, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріалами справи встановлено, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

При цьому, податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в первинних документах підприємства неповні, недостовірні та (або) суперечливі. В акті перевірки не зафіксовано факт наявності в видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та інших документах, отриманих від постачальників будь-яких недоліків або порушення порядку їх видачі, що свідчить про їх належність як первинного документу.

Товарність операцій податковим органом не заперечується. Сплата позивачем податку на додану вартість та понесені під час здійснення операцій витрати, під сумнів податковим органом не ставиться.

Єдиною підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства при укладанні та виконанні угод з вказаними підприємствами слугувала податкова інформація.

Однак, вказана податкова інформація наведена не у передбаченій Податковим кодексом України формі актів перевірок чи довідок про проведення зустрічних звірок, а у вигляді витягів з різноманітних баз даних ДПС, без наявності посилань на первинні документи платників податків та будь-яких доказів, наведених в акті перевірки.

Електроні бази даних органів ДПС, зокрема реєстраційна інформація про платників податків або система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту з ПДВ в розрізі контрагентів, формуються на підставі поданої платниками податків до податкового органу податкової звітності, яка сама по собі не може бути беззаперечним доказом відсутності на том чи іншому підприємстві основних фондів, та інших виробничих активів, оскільки підтвердженням наявності або відсутності у підприємства основних фондів /власних, орендованих/ та інших виробничих активів є не документи податкового обліку, а відповідні документи бухгалтерського обліку.

Колегія суддів зазначає, що в разі наявності у контролюючого органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань матеріали справи не містять, та відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів зазначає, що наявність податкової інформації відносно контрагентів позивача не доводить обставин, з якими податковий орган пов`язує висновки акту перевірки позивача та прийняті на підставі нього оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 08.12.2021 по справі №510/3514/17, які враховуються судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, підстави стверджувати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства відсутні.

При цьому, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Колегія суддів зазначає, що податковий кодекс України не встановлює обов`язку покупця сплачувати податок на додану вартість ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Покупець - платник податку на додану вартість не несе відповідальності за податкові зобов`язання продавця.

Крім того у відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в ухвалених Рішеннях, а саме у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі № 520/11678/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 29.12.2021 року