Справа № 497/1342/2021
Суддя: Раца В. А.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 497/1342/2021
Провадження № 2-адр/497/1/21
21.12.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.,
секретаря Божевої І.Д.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Будігай О.В.,
представника відповідача - Алексєєнко Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 459/3618/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - поліцейський СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Константинов Іван Степанович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
11.10.2021 року до суду поступила заява ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення по справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати на загальну суму 26 320,07 грн., з яких: 454,00 грн. судового збору та 25 866,07 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.09.2021 року позов задоволено, повний текст рішення складено судом 05.10.2021 року. Проте при постановленні судом рішення не вирішено питання про судові витрати позивача, які він поніс в наслідок його протиправного притягнення до адміністративної відповідальності. 19.08.2021 року позивачем в порядку ст.143 КАС України подано до суду заяву про неможливість до закінчення судових дебатів у справі подати докази підтвердження розміру понесених судових витрат, тому позивач звертається до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення з цього питання.

Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на ухваленні додаткового рішення наполягає та просить стягнути судові витрати в повному обсязі.

Представник позивача Будігай О.В., який здійснює свої повноваження на підставі ордеру від 12.07.2021 року №1052551, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що заявлена сума це не всі понесені витрати, тому вважає цю суму прийнятною.

Представник відповідача Алексєєнко Р.І., яка здійснює повноваження в порядку само представництва, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення цих вимог, посилаючись на відзив від 16.11.2021 року, а саме що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних робіт, часом витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову… Докази понесених витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. ГУНП вважає розмір судових витрат, які ОСОБА_1 просить стягнути значно завищеним, неспівмірним, необґрунтованим та не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід ухвалити додаткове рішення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду від 30.09.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, але не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої, третьої ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Згідно частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 надав суду наступні докази судових витрат:

- квитанцію №44 від 22.07.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488, про сплату судового збору в сумі 454,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с.5);

- квитанцію №44/К3 від 22.07.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488, про сплату комісійних витрат банку для обслуговування в сумі 30,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с.6);

- фіскальний чек №24808 від 19.08.2021 року, виданий ТОВ «ТОПГРУПП» АЗС Україна (Одеська область, м.Болград, вул.Заводська, буд.28) про купівлю палива об`ємом 50 літрів на загальну суму 1 397,50 грн. (а.с.7);

- фіскальний чек №24810 від 19.08.2021 року, виданий ТОВ «ТОПГРУПП» АЗС Україна (Одеська область, м.Болград, вул.Заводська, буд.28) про купівлю палива об`ємом 40 літрів на загальну суму 1 118,00 грн. (а.с.8);

- акт №09 наданих послуг з правової (правничої) допомоги від 05 жовтня 2021 року складений в м.Полтава, який складається з нарахувань за виконані адвокатом дії на загальну суму 17 000,00 грн., та канцелярські витрати (копіювання або друк копій документів формату А4; виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування), послуги поштового зв`язку, відрядження адвоката, проїзд залізничним транспортом, послуги копі-центру та нарахування 5% на загальну суму витрат, що склало загальну суму 7 334,92 грн.; тому відповідно до цього акту до сплати сума становить 24 334,92 грн.;

- додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №04 від 12 липня 2021 року, відповідно до якого сторони домовилися що витратами є: канцелярські витрати, сплата коштів за подачу позовів або отримання будь-яких довідок, дозволів, тощо, витрати щодо організації проїзду громадським транспортом; витрати щодо службових відряджень; поштові витрати (а.с.22);

- додатковий договір № 04 до Договору від 12.07.2021 №04 «Про надання правової (правничої) допомоги» від 19.07.2021 року, відповідно до якого сторони визначилися з чого буде складатися гонорар та яка вартість окремих послуг (а.с.23-24);

- квитанцію №48 від 07.10.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488, про сплату Уранковським М.М. витрат за надання правової (правничої) допомоги щодо скасування постанови серії БАВ 450002 від 03.06.2021 року в сумі 24 335,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с.25);

- квитанцію №48/К3 від 07.10.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488, про сплату комісійних витрат банку для обслуговування в сумі 243,40 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с.26);

У частині шостій та сьомій статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на описані вище доводи та обставини справи.

Також слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з явкою до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання таким правом.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

Отже, з урахуванням задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 26 320,00 грн. Ця сума витрат доведена позивачем належними та допустимими доказами в повному обсязі, тому суд задовольняє ці позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.132, 139, п. 3 ч. 1 ст.252, ч. 3 ст.252 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 459/3618/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - поліцейський СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Константинов Іван Степанович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області, з рахунку бюджетних асигнувань, (Україна, 65080, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, будинок, 15-А) на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати на загальну суму 26 320 (двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень 07 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 28.12.2021 року.

Суддя В.А. Раца