Справа № 440/11457/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/11457/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року через підсистему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПЛ3294/1427/АВ/П від 12.08.2021 разом з доказами направлення такого позову відповідачеві.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про протиправність висновків відповідача в частині того, що повідомлення Державній податковій службі про прийняття працівника на роботу направлено після початку роботи працівника за трудовим договором. Наголосив, що дата початку роботи зазначена у повідомлення про прийняття працівника на роботу не свідчить про фактичний допуск працівника до роботи (виконання ним своїх трудових обов`язків) саме в цей день. В даному випадку, інспектором праці повинні були бути перевірені і інші документи, які б свідчили про наявність/відсутність порушень, а саме: табель обліку робочого часу та відомість нарахування/виплати заробітної плати.

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

20 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обґрунтованість висновків стосовно виявлених порушень вимог законодавства про працю, а саме: повідомлення Державній податковій службі про прийняття працівника на роботу направлено після початку роботи працівника за трудовим договором. Окремо навів доводи щодо неспівмірності судових витрат на правничу допомогу /а.с. 31-35/.

26 жовтня 20221 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача, наполягаючи на раніше наведених аргументах, просив задовольнити позов /а.с. 53-54/.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 листопада 2021 року.

29 листопада 2021 року до суду надійшли заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника /а.с. 66/, а також клопотання представника відповідача стосовно неможливості забезпечити явку уповноваженого представника та про розгляд справи у письмовому провадженні /а.с. 68-69/.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення пункту 10 частини 1 статті 4, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наказу Управління №284П від 06.08.2021р. та направлення від 06.08.2021 №913 09 серпня 2021 року інспектором праці з метою проведення заходу державного контролю на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин здійснено виїзд за фактичною адресою місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » /а.с. 36-37/.

Підстави та порядок проведення такої перевірки позивачем під сумнів не ставляться.

Згідно пояснень представника відповідача, наведених у відзиві, станом на 13 годину 00 хвилин на території магазину знаходились працівники, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Всі працівники, які знаходились на території надали пояснення, що не знають, чи оформлені вони належним чином (підтверджується відеофіксацією). В ході інспекційного відвідування у відношенні даних працівників ФОП ОСОБА_1 надані підтверджуючі документи щодо їх працевлаштування, а саме: накази про прийом на роботу та повідомлення до органів ДПС про прийняття працівників на роботу.

При аналізі даних документів встановлено, що позивачем порушено абзац перший Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 року «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою, згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

При цьому в порушення вищезазначеного пункту Постанови №413 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були прийняті на роботу, згідно наказу (розпорядження) №9 від 22.07.2021 з 22.07.2021 та наказ (розпорядження) №8 від 22.07.2021 з 22.07.2021 відповідно. А згідно квитанції №2, наданої у відношенні до даних працівників, органи ДПС було повідомлено про прийняття працівника на роботу лише 23.07.2021 о 12 годині 58 хвилин.

12 серпня 2021 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці складено Акт № ПЛ3294/1427/АВ (надалі по тексту - Акт) /а.с. 38-42/.

В акті інспекційного відвідування зазначено про виявлене порушення вимог законодавства про працю, а саме: повідомлення Державній податковій службі про прийняття працівника на роботу направлено після початку роботи працівника за трудовим договором.

Того ж дня внесено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПЛ3294/1427/АВ/П від 12.08.2021 /а.с. 43-44/.

Вважаючи свої права порушеними таким приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини /частина перша статті 1 КЗпП/.

За змістом частини першої статті 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У силу частин першої та другої статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до частини другої статті 149 КЗпП за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно з абзацом дев`ятим частини другої статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Як визначено частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так само, відповідно до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1132) /надалі - Порядок №823/.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Правові та організаційні засади, основні принципи та порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено Законом України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877-V).

За змістом статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами (...) державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (...) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені (...) органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

У силу частини першої статті 6 Закону №877-V, підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини третьої цієї статті суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Так само, за змістом підпунктів 1, 11 пункту 5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; невиконання вимог припису інспектора праці.

Згідно з пунктом 8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

У силу підпункту 4 пункту 12 Порядку №823 інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді.

Пунктами 16, 17 Порядку №823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пунктів 20-22 Порядку №823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність припису відповідача, у якому відображено висновки про вчинення позивачем порушення вимог законодавства про працю.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірного акту індивідуальної дії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку оспорюваному припису управління Держпраці у Полтавській області, суд зауважує, що обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію припису суд встановив, що у ньому відображено зміст акту від 12.08.2021 № ПЛ3294/1427/АВ та зазначено на необхідність усунення порушення (повідомлення про прийняття працівників на роботу було подано після того, як вони фактично приступили до роботи) у строк до 18.08.2021 та забезпечення дотримання вимог ПКМУ №413 в подальшому.

Такі висновки відповідачем обґрунтовані тим, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою, згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

При цьому, в порушення вищезазначеного пункту Постанови №413 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були прийняті на роботу, згідно наказу (розпорядження) №9 від 22.07.2021 з 22.07.2021 та наказ (розпорядження) №8 від 22.07.2021 з 22.07.2021 відповідно. А згідно квитанції №2, наданої у відношенні до даних працівників, органи ДПС було повідомлено про прийняття працівника на роботу лише 23.07.2021 о 12 годині 58 хвилин /а.с. 46-49/.

На противагу викладеному, позивач наголошував, що працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були прийняті на роботу на підставі наказів № 9 від 22.07.2021 з 22.07.2021р. та № 8 22.07.2021 з 22.07.2021р. Згідно квитанції № 2 до ДПС було направлено повідомлення про прийняття на роботу 23.07.2021р.

Однак, ОСОБА_3 фактично була допущена до роботи 24.07.2021р., ОСОБА_4 фактично була допущена до роботи 26.07.21р. що підтверджується табелем обліку робочого часу за липень 2021р. та розрахунково-платіжною відомістю № 07 за липень місяць 2021р.

Таким чином, на думку позивача, інспектором праці зроблений передчасний висновок про те, що гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приступили до роботи до того, як до органу Державної податкової служби було направлено повідомлення у відповідності до вимог абз.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». В період з дня видачі наказу про прийняття працівників на роботу та фактичним допуском до виконання посадових обов`язків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проходили інструктажі з техніки безпеки, знайомилися з внутрішніми документами роботодавця, ознайомлювалися з асортиментом товару, правилами його викладки та іншим.

Судом викладене оцінюється критично, оскільки обставини, на які посилається позивач з приводу допуску таких працівників ( ОСОБА_3 фактично була допущена до роботи 24.08.2021р., ОСОБА_4 фактично була допущена до роботи 26.08.21р.) виникли після проведення інспекційного відвідування, відтак не могли бути враховані інспектором при винесенні оспорюваного припису.

Щодо посилання позивача на розрахунково-платіжну відомість №07 за липень місяць 2021 року, як на доказ того, що вказані працівники фактично приступили до роботи 24.08.2021 та 26.08.2021 року відповідно, то суд зазначає їх необґрунтованість з огляду на те, що по-перше вказана відомість за липень місяць 2021 року, а не за серпень 2021 року, по-друге, у вказаній відомості не зазначено взагалі дату початку роботи вказаного працівника, а зазначено лише про відпрацювання 40 годин (без зазначення днів), які могли бути відпрацьовані у тому числі починаючи з 22.07.2021, як це зазначено позивачем в повідомленні до ДПС та відповідачем в акті перевірки та оскарженому приписі.

Крім іншого, суд наголошує, що самим позивачем не надано тих доказів, на які він посилається з метою підтвердження початку роботи його працівників саме у серпні 2021 року (24.08.2021, 26.08.2021), оскільки в наданих ним же документах зазначено саме липень 2021 року.

Інших належних та допустимих доказів на спростування доводів відповідача та на підтвердження доводів позивача суду надано не було.

В той же час, суд звертає увагу на те, що безпосередньо в самому повідомленні про прийняття працівника на роботу, поданого відносно вказаних вище працівників, зокрема в графі 9 такого повідомлення самим позивачем було зазначено, що дата початку роботи 22.07.2021 року, а не 24.08.2021 та 26.08.2021 року відповідно, як вже у позові зазначає позивач, а також не 27.07.2021 та 26.07.2021, як це згодом зазначає позивач у своєму табелі обліку використання робочого часу, який крім нього ніким не підписаний і не поданий до контролюючих органів, що може свідчити про складання позивачем такого табелю з необхідними для нього у такому випадку датами, з метою введення суду в оману.

Вимога для роботодавців повідомляти ДПС про прийняття працівників на роботу встановлена ч. 3 ст. 24 КЗпП. Виконати цей обов`язок треба до початку роботи працівника згідно із постановою КМУ «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 р. № 413. Таким чином, повідомлення можна подати у день прийняття працівника на роботу (день видачі наказу), однак за умови, що до роботи працівник ще не приступив але в будь-якому випадку до початку роботи такого працівника.

Відтак, враховуючи те, що в повідомленні про прийняття працівників на роботу самим позивачем зазначено дату початку їх роботи 22.07.2021 року, а саме повідомлення подано 23.07.2021 року, то висновки відповідача про несвоєчасність подання вказаного повідомлення повністю підтверджуються матеріалами справи.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З`ясувавши усі обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що Управління Держпраці у Полтавській області, при прийнятті оскаржуваного припису, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх необґрунтованість.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський