Справа № 140/16137/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16137/21
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Денисюк Р.С., одержавши позовну заяву Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в розмірі 20000,00 грн, застосованих згідно із рішеннями про застосування фінансових санкцій від 01.09.2020 №000311-32 та від 08.12.2020 № 000354-09.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, та містить такі недоліки.

За приписами абзацу другого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Предметом позову в даній справі є стягнення фінансових санкцій, застосованих рішеннями ГУ ДПС у Волинській області від 01.09.2020 №000311-32 та від 08.12.2020 № 000354-09 на підставі ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального до ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із частиною п`ятою статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР у разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до пунктів 8 - 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790, рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку. У разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до супровідних листів від 02.09.2020 №7669/03-20-32-05-15 та від 10.12.2020 № 10682/ФОП/03-20-09-05-15 вказані рішення надіслані ФОП ОСОБА_1 та вручені 05.09.2020 та 15.12.2020 відповідно.

Відтак, у позивача виникли підстави для звернення до суду з цим позовом у зв`язку із невиконанням відповідачем рішень про застосування фінансових санкцій від 01.09.2020 №000311-32 та від 08.12.2020 № 000354-09, починаючи з 05.10.2020 та 15.01.2021, та з цього дня обчислюється тримісячний строк звернення до суду.

Проте, позов подано до суду лише 22.12.2021, тобто із значним пропуском тримісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Як слідує з тексту заяви про поновлення строку, позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом 01.12.2020 по справі № 140/16461/20 та 09.03.2021 по справі №140/2392/21.

Ухвалою судді від 22.12.2020 позовну заяву повернуто позивачу з підстав, визначених частинами 1,4 статті 169 КАС України.

Вдруге позивач звернувся з позовом до суду 09.03.2021. Ухвалою судді від 19.07.2021 у справі № 140/2392/21 позовну заяву повернуто позивачу з підстав, визначених частинами 1,4 статті 169 КАС України.

Згідно з даними програмно-апаратного комплексу Діловодство спеціалізованого суду ухвалу про повернення позовної заяви від 22.12.2020 позивач отримав 28.12.2020, а ухвалу судді про повернення позовної заяви від 19.07.2021 26.07.2021. В апеляційному порядку вказані ухвали позивачем не оскаржувались та набрали законної сили.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що період до моменту повернення позовної заяви позивачу є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Із моменту першого повернення позовної заяви позивач повинен був в найкоротший строк подати нову позовну заяву про стягнення фінансових санкцій. Зокрема такий строк звернення до суду в нього був до 05.01.2021 та 15.04.2021.

Втретє позивач звернувся з цим позовом 09.11.2021 із долученням квитанції про сплату судового збору. Ухвалою судді від 02.12.2021 у справі № 140/12955/21 позовну заяву повернуто позивачу на підставі частини другої статті 123 цього Кодексу у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Звертаючись вчетверте з цим позовом 22.12.2021 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що ними вперше позовну заяву про стягнення коштів подано до суду 01.12.2020 та 09.03.2021, тобто в межах строків звернення до суду. Однак вказані позовні заяви у зв`язку із несплатою судового збору були залишені судом без руху та повернуті позивачу (справа №140/16461/21 та справа № 140/2392/21). Крім того, просить врахувати, що відсутність коштів на сплату судового збору не може бути підставою для відмови від доступу до правосуддя. З цих підстав просив поновити строк на звернення до суду.

Наведені позивачем обставини щодо причин поважності пропущення строку на думку суду є не поважними та не обґрунтованими.

Враховуючи обставини справи позивач повинен обґрунтувати неможливість звернення до суду із даним позовом в період з 05.01.2021 та з 26.07.2021 по 22.12.2021.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача, а також наявності чи відсутності кримінальних проваджень, щодо такого звільнення та набуттям особи в цьому провадженні певного статусу.

Визначальним в даному випадку є суб`єктивне право суб`єкта владних повноважень на звернення до суду у спосіб та строки, визначені Законом.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Так, частиною восьмою статті 169 КАС України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку встановленому законом.

Тобто із змісту зазначеної норми випливає, що позивач наділений правом на повторне звернення до суду, в тому числі в межах строків звернення до суду, визначених процесуальним законом.

Вищевказане свідчить про те, що позивач не вживав всіх залежних від нього дій спрямованих на подання позовної заяви у строк, встановлений статтею 122 КАС України.

Не можуть бути взяті до уваги твердження позивача про відсутність коштів на сплату судового збору, та не можливості із-за цього звернення до суду оскільки, як вбачається із даних програмно-апаратного комплексу Діловодство спеціалізованого суду в період з грудня 2020 року по грудень 2021 року ГУ ДПС України у Волинській області неодноразово зверталося до суду з позовами, сплачуючи при цьому судовий збір.

При цьому, надані позивачем виписки з казначейських рахунків за липень-серпень 2020 року та листування ГУ ДПС у Волинській області з Державною податковою службою України не підтверджують відсутності коштів на рахунках контролюючого органу призначених на сплату судового збору та неможливості звернення до суду із позовом із 05.01.2021 та з 26.07.2021 по 22.12.2021.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що при зверненні до суду у справі № 140/12752/21 позивачем було сплачено судовий збір, що спростовує твердження позивача як поважність причин строків звернення до суду у цій справі відсутність коштів для сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає що позивач не надав доказів та не наводить обставин, які вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та неможливості в найкоротший строк подачі позову після повернення позовної заяви, з 05.01.2021 та з 26.07.2021, а тому в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що позивач не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів, які б вказували на наявність об`єктивних, незалежних від нього обставин, дійсних істотних труднощів та перешкод для звернення до суду, з 05.01.2021 та з 26.07.2021, то позовну заяву на підставі частини першої статті 123 КАС України належить залишити без руху, при цьому протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивач має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку та надавши відповідні докази на їх підтвердження.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави, вказані у клопотанні ГУ ДПС у Волинській області про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій залишити без руху.

Роз`яснити, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивач має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати інші підстави для поновлення строку в частині позовних вимог. Якщо вказані позивачем інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк