Справа № 420/3835/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3835/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВІЛЛ АГРО» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУД ВІЛЛ АГРО»(далі ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО») звернулося до суду першої інстанції з позовом до наведених вище відповідачів, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, які датовані 18 грудня 2019 року про відмову в реєстрації податкових накладних (87 рішень);

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» датами їх доставлення до ДПС України, а саме: 27.09.2019 (87 податкових накладних);

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 №19806, яким включено ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язати ГУ ДПС у м. Києвівиключити ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» із переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості та внести відповідну інформацію до АІС «Податковий блок».

Обґрунтовуючи вимоги платник податків указував, що, при прийнятті рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, суб`єкт владних повноважень порушив вимоги п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, який передбачає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, в тому числі: критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

Тобто, на думку позивача, контролюючий орган зобов`язаний у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних чітко вказати конкретний вид критерію. Визначення у квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів та пояснень. Однак, такого обов`язку суб`єкт владних повноважень не виконав.

Обґрунтовуючи підстави протиправності рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, останній вказує на те, що воно прийнято на підставі наявності у контролюючого органу податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Однак, будь-які відомості про податкову інформацію у вказаному рішенні не зазначається.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, які датовані 18 грудня 2019 року про відмову в реєстрації податкових накладних (87 рішень).

Зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» датами їх доставлення до ДПС України, а саме: 27.09.2019 (87 податкових накладних).

Визнав протиправним та скасував рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 №19806, яким включено ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та скасовуючи рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, суд першої інстанції виходив з таких підстав.

Так, на думку суду першої інстанції, в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних,контролюючий орган не вказав конкретний перелік документів, який платник податків має надати для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а зазначив загальний їх перелік.

Позивач, на виконання пропозиції податкового органу надавав пояснення та первинні документи, які, на думку платника податків, підтверджують проведення господарських операцій.

Як наслідок, відмовляючи в реєстрації податкових накладних, контролюючий орган указав на ненадання позивачем повного обсягу документів, однак перелік ненаданих документів не зазначив.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, адже останні не містять чіткої підстави їх прийняття.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вирішив зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні.

З приводу протиправності рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, суд вказав, що контролюючим органом не додано жодного документального доказу на підтвердження існування будь-якої податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

До того ж, суд відзначив, що у ході розгляду справи відповідачами не надано жодних доказів, які б досліджувалися на засідання комісії, та які слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення про включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Також не надано доказів, які б вказували на наявність ознак ризиковості здійснення операцій по певній поданій на реєстрацію податковій накладній, що зумовило б включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Водночас суд першої інстанції вважав передчасною вимогу позивача про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві виключити ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, оскільки таке виключення відбувається на підставі відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову взадоволенні позову.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги зводяться до того, що спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, прийняті виключно в межах діючого законодавства та з дотриманням усіх необхідних критеріїв.

Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність документального підтвердження показників спірних податкових накладних, зокрема на відсутність розрахункових документів, товарно-транспортні накладних.

Скаржник зосереджує також увагу на тому, що суд першої інстанції повинен був оцінити реальність здійснення господарських операцій, а саме: встановити фактичний рух активів в процесі здійснення господарської діяльності та реальні зміни майнового стану платника податку.

До того ж, ГУ ДПС у м. Києві, посилаючись на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2020 (справа №752/18763/20), вважає, що ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» здійснювало фіктивну діяльність підприємства.

Також скаржник звертає увагу апеляційного суду про неможливість суду апеляційної інстанції використовувати при вирішенні спору наданих на його адресу копії документів, які не надавались на розгляд комісії регіонального рівня, оскільки це є перебирання функцій контролюючого органу.

Також, ГУ ДПС у м. Києві наполягає на тому, що суд, зобов`язуючи ДПС України зареєструвати податкові накладні втрутився у дискреційні повноваження контролюючого органу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Судом апеляційної інстанції поштою двічі здійснювалось сповіщення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» про розгляд даної справи, однак відправлення під час доставки вручено не було (інші причини). Також, ухвала про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги направлялись позивачу на його електронну адресу, але відомостей про отримання вказаних документів не надходило. Була здійснена спроба про сповіщення позивача за телефоном, але ніхто не відповідав, про що секретарем судового засідання складена довідка від 24.11.2021.

За таких обставин, 10.12.2021 судом апеляційної інстанції на сайті П`ятого апеляційного адміністративного суду було опубліковано оголошення про розгляд даної справи.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» зареєстровано 11.07.2019 за №0055980, основним видом економічної діяльності підприємства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код 46.21).

Між ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» (Постачальник) та ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Покупець) укладено договір поставки №445 від 05.08.2019 (т.3 а.с.2-4).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити зерно українського походження врожаю 2019 року. Культура та клас товару зазначається в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 2.1, 2.2, 3.1 даного Договору кількість, якість, ціна товару зазначається в додаткових угодах.

Протягом серпня місяця 2019 року між Постачальником та Покупцем було укладено 87 додаткових угод, відповідно до яких ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» для ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснено постачання товару (ячмінь, пшениця) у кількості зазначеної в додаткових угодах.

Кошти від ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за товар надходили на банківський рахунок ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО», згідно умов додаткових угод.

За першою подією, тобто за фактом оплати товару, ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» склало 87 податкових накладних, які 27.09.2019 направило на реєстрацію в ЄРПН у кількості 87 штук.

Згідно отриманих квитанцій від 27.09.2019 податкові накладні прийняті, однак їх реєстрацію зупинено, підстави: податкові накладні відповідають вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

13.12.2019 ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» надіслало 87 повідомлень щодо всіх податкових накладних про надання пояснень з копіями первинних документів, що підтверджують господарські операції, а саме:

- специфікації до договору поставки;

- видаткові накладні;

- додаткові угоди до договору поставки;

- рахунки на оплату;

- акти приймання-передачі зерна при переоформленні;

- довіреності;

- платіжні доручення про сплату за поставлений товар.

Проте, 18.12.2019 Комісією ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті 87 рішень про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку із ненаданням платником податку копій документів:

первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити);

розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків;

документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано, підкреслити).

Крім того, ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» через електронний кабінет платника податків отримало рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника від 05.02.2020 №19806, в якому зазначено про відповідність його критеріям ризиковості за пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку (т.1а.с.64).

Підставою для прийняття такого рішення слугувала податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, зокрема:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Слід вказати, що податкові накладні були складені згідно правила першої події. Подією, що відбулася раніше, було зарахування коштів від покупця на банківський рахунок позивача як оплата товару.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення та розвитку спірних, у цій справі, правовідносин, Критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом ДФС України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року.

У вказаному листі ДФС України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року «Критерії ризиковості платника податку», зокрема, зазначено: « 1. Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: … 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту16.1 статті16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. …».

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що належної мотивації підстав та причин віднесення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» та вчинених з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» операцій з постачання товару, до ризикових платників податків, відповідно до пп.1.6 п.1 листа ДФС України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року, прийняті регіональною Комісією рішення від 18 грудня 2019 року про відмову в реєстрації податкових накладних матеріали справи не містять, відсутня така інформація і у Квитанціях від 27 вересня 2019 року.

Зазначене свідчить про безпідставність та необґрунтованість зупинення реєстрації податкових накладних як передумови прийняття відповідного рішення Комісією про відмову в реєстрації податкових накладних.

Пунктом 21 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженому 21 лютого 2018 року постановою Кабінету Міністрів України №117, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства».

Колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючим органом у спірних рішеннях не вказано, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а лише зазначено наступне:

«Ненадання платником податків копій документів:

первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити);

розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків;

документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано, підкреслити).

При цьому, колегія суддів зауважує, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Оскільки контролюючий орган у спірних рішеннях продублював абз. 3 п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто зазначив загальні, неконкретизовані та неоднозначні причини відмови у реєстрації податкових накладних, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірні рішення від 18 грудня 2019 року про відмову в реєстрації податкових накладних є невмотивованими, оскільки їх зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких були прийняті негативні для платника податків рішення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреціїприйняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, призводить до його протиправності.

Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2019 року (справа №822/1878/18) дійшов висновку, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також у постановах від 04 грудня 2018 року (справа №821/1173/17) та від 09 липня 2019 року (справа №140/2093/18) Верховний Суд вказував, що відсутність в оскаржуваних рішеннях мотивів їх прийняття позбавляє взагалі можливості позивача навести аргументи щодо їх неправомірності за виключенням того, що акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності.

За таких обставин, доводи скаржника про те, що ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» не надало розрахункові документи, товарно-транспортні накладні не приймаються колегією суддів, оскільки, як вже було вказано вище, контролюючий орган не наводив конкретний перелік документів, які слід надати для того щоб реєстрація податкових накладних відбулась.

Наступним доводом апеляції є те, що суд першої інстанції повинен був оцінити реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» та ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а також те, що позивач здійснював фіктивну діяльність підприємства, що підтверджується вироком Голосіївського районного суду м. Києва (справа №752/18763/20).

Надаючи оцінку даному доводу скаржника, колегія суддів керується таким.

Вказане питання не є предметом даного судового розгляду у справах щодо оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, які стосуються наявності чи відсутності підстав для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних згідно виключних підстав для вчинення податковим органом таких дій та прийняття рішень, що передбачені податковим законодавством.

Вказане питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не надав оцінку господарським операціям по суті, оскільки в межах даних правовідносин суд не повинен оцінювати реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, на підставі яких складені спірні податкові накладні.

До того ж, колегія суддів не приймає посилання скаржника на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2020 (справа №752/18763/20), оскільки такий вирок ухвалений після прийняття комісією ГУ ДПС у м. Києві рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 №19806, яким включено ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Довід скаржника про те, що позивачем до суду надано більше документів, ніж документів, що надавались на розгляд комісії регіонального рівня, колегія суддів вважає необґрунтованим, позаяк оскаржувані рішення не містили в собі конкретний перелік документів, які підприємству слід надати для позитивного прийняття рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у пункті 70 рішення від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Крім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що за відсутності належного мотивування податковим органом рішень про відмову у реєстрації податкових накладених з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, такі рішення не узгоджуються з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Оцінюючи довід апеляції, що зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У контексті наведеного судовою колегією враховується, що відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі №820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжнлтд. проти Кіпру» (SigmaRadioTelevisionltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. theUnitedKingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжнлтд. проти Кіпру» (SigmaRadioTelevisionltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у цій справі контролюючий орган не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року справі № 816/303/16.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» податкові накладні, датою їх подання.

Слід також зазначити, що апеляційна скарга не містить доводів про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при скасуванні рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 №19806.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 №19806, яким включено ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

З цього приводу слід вказати таке.

Як свідчить зміст зазначеного рішення від 05.02.2020 №19806 воно прийнято на підставі того, що ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме: наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження податкової інформації, на підставі якої прийнято рішення про включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку ризикових платників податків,не надано, як і не надано доказів того, що контролюючий орган вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку отриманої інформації шляхом направлення відповідного запиту платнику.

Тому, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування рішення від 05.02.2020 №19806 про включення ТОВ «ГУД ВІЛЛ АГРО» до переліку ризикових платників податків.

Інших доводів, з боку скаржника, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВІЛЛ АГРО» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.12.2021.