Справа № 640/37327/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

28 грудня 2021 року м. Київ № 640/37327/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаро Білд» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаро Білд» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про віднесення до переліку ризикових платників ПДВ, зобов`язання виключити Товариство з такого переліку.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом із позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд до набрання законної сили рішенням у справі зупинити дію рішення № 218828 від 08.12.2021 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків.

Згадана заява вмотивована очевидною протиправністю оскаржуваного рішення, оскільки воно не містить жодних обґрунтованих та вмотивованих підстав та прийнято без поточної реєстрації податкових накладних, тобто, не у спосіб передбачений спеціальними нормами.

Крім того, підставою для застосування заходів забезпечення позивач вважає можливість істотного ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав, оскільки наявність рішення про віднесення позивача до критеріїв ризикових платників податків унеможливлює реєстрацію ПН/РК, що ускладнює ведення господарської діяльності, з огляду на небажання контрагентів співпрацювати без права на формування податкового кредиту.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши пояснення, викладені у заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зауважити, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Насамперед, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Необхідно зазначити, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути співмірними заявленим позовним вимогам. У даному випадку співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У контексті інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії або зупинення його рішення.

В контексті наведених позивачем обставин, слід звернути увагу на Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019 (Порядок № 1165).

За змістом п. 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Згадані критерії ризиковості платника податку на додану вартість містяться у Додатку 1 до Порядку № 1165.

Отже, приймаючи рішення про відповідність/невідповідність позивача критеріям ризиковості платника ПДВ, контролюючий орган, в особі комісії регіонального рівня, досліджує обставини, що стали відомі в процесі поточної діяльності, на підставі чого, надає оцінку відповідності одному з визначених критеріїв ризиковості.

Слід звернути увагу на те, що категорія «очевидність» виключає необхідність проведення ґрунтовного аналізу, про що йдеться в об`ємному за поясненнями та кількістю додатків позові. Натомість, до з`ясування всіх обставин, відсутні підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним, тим більше, зазначення про очевидність такого висновку.

Що стосується ускладнення поновлення порушеного права позивача, окрім пояснення впливу оскаржуваного рішення на стан господарської діяльності, останнім надано копії листів контрагентів, зокрема, ТОВ «Кріопром-Газ-Ізмаїл» та ТОВ «Промеір», за змістом яких, останні наполягають на вирішенні питання щодо реєстрації податкових накладних до кінця грудня 2021 року. У разі невиконання заявленої вимоги, контрагенти зауважують на подальшому розірванні договірних відносин.

За змістом п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п. 201.1 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. п. 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

З урахуванням викладеного, віднесення до критеріїв ризикових платників ПДВ має безумовний наслідок зупинення реєстрації податкової накладної із обов`язком такого платника надати додаткові документи, які можуть підтвердити реальність всього ланцюга господарських операцій.

Тобто, оскаржуване рішення призводить до обмеження права платника реєструвати податкові накладні, що необхідно для формування податкового кредиту, зокрема, для контрагентів такого платника.

Зазначене обмеження є виправданим та справедливим, за умови правомірних підстав прийняття відповідного рішення, водночас, оскільки в межах даного спору законність оскаржуваного рішення ставиться під сумнів, наявна імовірність безпідставного втручання в господарську діяльність позивача.

Слід додатково звернути увагу на те, що відповідач, з метою виконання покладених на нього завдань, оперує заходами податкового контролю, який визначається як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 61.1 ст. 61 ПК України).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Крім того, статтею 200 ПК України визначені обставини, за яких при розрахунку належної суми бюджетного відшкодування, контролюючий орган має право, або зобов`язаний провести камеральну перевірку платника.

З урахуванням викладеного, віднесення платників до критеріїв ризикових не є заходом податкового контролю, при цьому, податковий орган не позбавлений, а іноді зобов`язаний перевіряти підстави формування платником податку визначеного в ПН/РК кредиту.

Таким чином, оскаржуване рішення, у разі визнання його протиправним, з високою імовірністю може призвести до порушення прав позивача, щодо поновлення яких не існує єдиного юридично правильного та дієвого способу.

У той же час, якщо в рішенні по суті справи буде визнана правомірність оскаржуваного рішення, контролюючий орган не зазнає збитків та інших негативних наслідків, оскільки оперує іншими, більш дієвими інструментами контролю та перешкоджанню безпідставного формування податкового кредиту.

Резюмуючи викладене, баланс негативних наслідків, у даному питанні, безумовно знаходиться на стороні платника податків, оскільки (1) перешкода в реалізації права на формування податкового кредиту, в даному випадку, має доведений вплив на господарські правовідносини із контрагентами та ділову репутацію позивача, (2) гарантією виконання завдань адміністративного судочинства є попередження порушення таких прав суб`єкта господарювання, аніж пошук дієвих способів його поновлення.

З урахуванням викладеного, за доведених та наразі не спростованих обставин, наявні підстави для задоволення заяви позивача та забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись статтями 150- 154, 156, 241, 243, 256, 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаро Білд» задовольнити.

2. Зупинити дію рішення № 218828 від 08.12.2021 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаро Білд» критеріям ризиковості платника до набрання рішенням в адміністративній справі законної сили.

3. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

4. Дана ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Боржник: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Антаро Білд» (вул. Предславинська, 37, оф. 537, м. Київ, 03150, ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко