Справа № 400/7199/21
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа №400/7199/21

адміністративне провадження № Пз/9901/15/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гончарової І.А.,

суддів Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

розглянув подання Миколаївського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи № 400/7199/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 17 серпня 2021 року № 1584-П як зразкової, а також матеріали типових справ,

УСТАНОВИВ:

До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло подання Миколаївського окружного адміністративного суду щодо вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі № 400/7199/21, в якому суд просить відкрити провадження у цій типовій справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 17 серпня 2021 року № 1584-П та постановити рішення відповідно до статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 17 серпня 2021 року № 1584-П «Про проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 ».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилався на протиправність прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

На думку позивача, для призначення фактичної перевірки з цих підстав контролюючому органу необхідно: по-перше, отримати в установленому порядку інформацію про порушення суб`єктом господарської діяльності вимог законодавства; по-друге, посилатися в наказі про призначення перевірки на конкретні фактичні порушення.

Подання Миколаївського окружного адміністративного суду мотивовано тим, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України дозволяє двояке трактування, що унеможливлює суд дійти однозначного висновку - для призначення фактичної перевірки в порядку зазначеного підпункту контролюючому органу потрібна отримана в установленому законодавством порядку інформація про порушення вимог законодавства, чи достатньо самого факту, що його уповноважено на здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На обґрунтування подання також зазначено, що на час звернення до Верховного Суду у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувають аналогічні типові справи: № 400/5278/20, № 400/233/21, № 400/2775/21, № 400/3399/21, № 400/5040/21, № 400/803/21, № 400/6752/21, № 400/4746/21, № 400/4745/21, № 400/5610/21, № 400/6701/21, матеріали яких надійшли до Верховного Суду 14 грудня 2021 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі № 400/7199/21 як зразковій, враховуючи надані матеріали типових справ, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Порядок і умови ініціювання та вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі наведені в статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої цієї статті, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

За частиною другою статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України в поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави для розгляду її Верховним Судом за такими ознаками, у тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Вирішення питання про відкриття провадження в зразковій справі, відмову у відкритті провадження у зразковій справі, розгляд зразкової справи здійснюється колегією суддів Верховного Суду у складі не менше п`яти суддів (частина третя статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що типова адміністративна справа набуває статусу зразкової лише після прийняття Верховним Судом рішення про відкриття провадження у зразковій справі у порядку, визначеному статтею 290 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інститут зразкових рішень запроваджений з метою підвищення ефективності правосуддя шляхом розвантаження судів та спрощення процедури розгляду справ. Розгляд типової справи як зразкової має відбуватися в правовідносинах, які виникли насамперед внаслідок нового чи зміненого правового регулювання у певній сфері суспільних відносин, що, в свою чергу, зумовлює необхідність скерування практики застосування таких змін з метою їх правильного сприйняття і реалізації.

Справа не має ознак типової за умов: відсутності спору щодо правильності застосування норми матеріального права; у випадку постановлення судом рішення по суті позовних вимог буде вирішено спір між позивачем і відповідачем у конкретній справі.

Слід зазначити, що позовні вимоги у справах № 400/6701/21 та № 400/5610/21 не є аналогічними позовним вимогам у справі № 400/7199/21, оскільки у цих справах, на відміну від справи № 400/7199/21, предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, натомість відповідні накази про проведення фактичних перевірок реалізовані їх застосуванням.

З матеріалів справи № 400/6752/21 вбачається, що на підставі наказу від 10 серпня 2021 року № 1520-П, питання про визнання протиправним та скасування якого порушено у цій справі, також проведено фактичну перевірку, результати якої оформлено актом від 25 серпня 2021 року № 6134/14-29-09-01-14/ , а тому його оскарження не є належним способом захисту права суб`єкта господарювання, оскільки наступне скасування наказу за наведених обставин не може призвести до відновлення порушеного права.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВГ КОНСТРАКШН» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу й податкових повідомлень-рішень.

Крім того, у справах № 400/2775/21, № 400/5278/21, № 400/3399/21 позивачі посилалися лише на відсутність у оспорюваних наказах будь-яких повідомлень/інформації про порушення ними законодавства, а у справі № 400/803/21 - на зазначення неправильного підпункту (80.2.5, замість правильного 80.2.2) пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України як підстави для проведення перевірки, що свідчить про відмінності у фактичних обставинах цих справ.

Визначальною ознакою типової справи є наявність певної значної кількості індивідуальних спорів осіб із суб`єктом владних повноважень щодо застосування певних норм матеріального права.

Отже, у цій справі та в справах, на які суд першої інстанції посилається як на типові, підстави позовів, які наводять позивачі, не є в повній мірі аналогічними.

Тобто, в кожному випадку суду необхідно досліджувати та встановити конкретні індивідуальні обставини, що складають підставу позову.

Подібність (єдність) предмету позову та ідентичність учасників спору, за умови наявності інших істотних обставин, які підлягають встановленню в ході судового розгляду справи, не свідчать про типовість таких справ та, відповідно, можливість їх однакового вирішення.

Ураховуючи, що в справах, які суд першої інстанції вважає типовими, позивачі звернулися до суду із відмінними, хоча і частково схожими позовними вимогами, а також є значні розбіжності у фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що подання Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/7199/21 не відповідає вимогам статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, справа № 400/5040/21, зазначена у поданні судді Миколаївського окружного адміністративного суду як типова, 15 листопада 2021 року розглянута судом по суті та за результатами її розгляду ухвалено відповідне рішення.

З огляду на те, що норма частини першої статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість звернення до Верховного Суду із поданням про розгляд справи як зразкової за умови перебування у провадженні одного або декількох адміністративних судів значної кількості типових адміністративних справ, колегія суддів зазначає, що вказівка у поданні на справу, яка вже розглянуті по суті, свідчить, що таке подання складене із порушенням законодавчих вимог щодо його змісту.

Окремо Верховний Суд звертає увагу на те, що Миколаївський окружний адміністративний суд у поданні зазнає, що відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, вказує, що саме здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, є достатнім уповноваженням на призначення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, та на підтвердження власних доводів посилається на постанови від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16, від 05 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 07 листопада 2019 року у справі №140/391/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 140/391/19, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 805/3809/16-а.

Проте, матеріали справи № 400/7199/21 не містять відзиву Головного управління ДПС у Миколаївській області на позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а лише клопотання про продовження строку на його подання, яке надійшло до Миколаївського окружного адміністративного суду 28 вересня 2021 року, що унеможливлює встановлення мотивів, з яких суд дійшов наведених вище висновків щодо позиції відповідача у цій справі.

Згідно з частиною шостою статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті, зокрема через значні розбіжності у їх фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в зразковій справі.

Керуючись статтею 4, 241, 248, 290 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за поданням Миколаївського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи № 400/7199/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 17 серпня 2021 року № 1584-П як зразкової.

Матеріали справи № 400/7199/21, подання та матеріали справ № 400/5278/20, № 400/233/21, № 400/2775/21, № 400/3399/21, № 400/5040/21, № 400/803/21, № 400/6752/21, № 400/4746/21, № 400/4745/21, № 400/5610/21, № 400/6701/21 повернути до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді Л. І. Бившева

І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова

В. В .Хохуляк