Справа № 280/5457/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5457/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року

у адміністративній справі № 280/5457/20 за позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради та Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправними та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради та Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», а саме, визнано протиправним та скасовано рішення Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» щодо підтвердження рішення Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради щодо встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності, зазначене у листі ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» №56-13/08/406 від 30 червня 2020 року, та зобов`язано Державий заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 червня 2020 року про перегляд рішення Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради від 18 травня 2020 року у відповідності до вимог «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року. Також на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» стягнуто судові витрати, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Разом з тим, вказаним рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради, які стосуються зобов`язання вказаного відповідача повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда та провести його огляд (повторний огляд) для встановлення всіх захворювань, що призвели до інвалідності з вивченням документів що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитуванням хворого; об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії. Також судом відмовлено у задоволені вимог позивача про зобов`язання Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради встановити ОСОБА_1 інвалідність, на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, а саме, встановити ІІ групу інвалідності безстроково з дня його огляду та встановлення йому інвалідності Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, тобто з 18 травня 2020 року, відповідно до положень частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції Закону України №2318-VIII від 13 березня 2018 року), також відмовлено судом у встановленні ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності безстроково з дня його огляду та встановлення йому інвалідності Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, тобто з 18 травня 2020 року відповідно до положень частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції Закону України №2318-VIII від 13 березня 2018 року).

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем в частині відмови у задоволені його вимог до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради, а також в частині не стягнення на його користь витрат на правову допомогу в повному обсязі. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необґрунтованим та незаконним з підстав неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та неврахування наданих позивачем до суду доказів стосовно його діагнозу та тяжкості захворювання, які підтверджують необхідність встановлення йому саме ІІ групи інвалідності без строку переогляду, і яких на його переконання достатньо для встановлення йому відповідно до положень частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» ІІ групи інвалідності безстроково з дня його огляду, тобто, з 18 травня 2020 року. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені його вимог та прийняти інше рішення, яким задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі та стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу, оплачену під час підготовки звернення до суду першої інстанції у розмірі 14100,00 грн, та сплачену за підготовку апеляційної скарги у розмірі 5000,00 грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши за матеріалами адміністративної справи повноту встановлення фактичних правовідносин у цій справі та правильність наданої їм правової оцінки, і застосування норм матеріального та процесуального права оцінку, судова колегія не встановила підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі виданого поліклінікою Військової частини НОМЕР_1 направлення на МСЕК від 08 травня 2020 року, позивач ОСОБА_1 був вперше оглянутий 18.05.2020 року комісією обласної МСЕК №3 у складі: голови обласної МСЕК №3 лікаря-терапевта ОСОБА_2 , спеціаліста з медико-соціальної реабілітації лікаря-терапевта обласної МСЕК №3 Міроненко О.І. та лікаря-невропатолога обласної МСЕК №3 ОСОБА_3 , за результатом чого було складено Акт огляду МСЕК №176 від 18 травня 2020 року (а.с.81-82), в якому зафіксовано основний діагноз згідно з МКХ-10: ІХС. Стенокардія ФК ІІ. Післяінфарктний кардіосклероз (Q-інфаркт міокарду 21.07.2016). Стентування ІІКА 21.07.2016; 25.08.2016. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст.СН І ст. (п.29.1, п.29.2 Акту огляду МСЕК №176), у зв`язку з чим ОСОБА_1 було встановлено III групу інвалідності на строк до 01 червня 2021 року та визначено 30 відсотків втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, а ОСОБА_1 було видано Довідку до акту огляду МСЕК серії АГ №0015175 (а.с.37-38).

У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з рішенням обласної МСЕК №3 від 18 травня 2020 року, медико-експертна справа за його заявою з питань підвищення групи інвалідності була направлена до Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, який за результатом заочного розгляду медико-експертної справи ОСОБА_1 визнав, що рішення обласної МСЕК від 18 травня 2020 року прийняте у відповідності до вимог пункту 27 постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 та Наказу МОЗ України від 05 вересня 2011 року №561 (а.с.86).

Не погоджуючись з висновками Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, які мотивовані: встановленим ОСОБА_1 діагнозом; результатами огляду ОСОБА_1 18.05.2020 обласною МСЕК №3, якою з огляду на Витяг з протоколу 18 регіональної BЛK №149 від 22 квітня 2020 року (а.с.33) було встановлено третю групу інвалідності і 30% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Під час вирішення спору у цій справі по суті, судом першої інстанції детально було проаналізовано положення: ст.3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»; ч.1 ч.8 ст.7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»; затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 Положення Про медико-соціальну експертизу (п.3, п.4, п.19, п.17, п.20, п.25) та про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі Положення № 1317); затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561 і зареєстрованої Міністерством юстиції України 14.11.2011 за № 1295/20033 Інструкції про встановлення груп інвалідності (далі Інструкція № 561), з урахуванням змісту яких суд правильно визначився з предметом спору та характером спірних правовідносин, що в свою чергу дозволило дійти обґрунтованого у цій справі висновку про дотримання Обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради порядку проведення експертизи за результатом фактичного обстеження ОСОБА_1 18 травня 2020 року та при складенні акту огляду МСЕК №176 від 18 травня 2020 року, якими також спростовуються твердження позивача про неправомірність встановлення йому ІІІ групи інвалідності, замість, як він вважає, належної ІІ групи.

При цьому, суд першої інстанції у даному спірному випадку, правильно звернув увагу на наявність в матеріалах справи лише медичних висновків, які слугували підставою для встановлення ОСОБА_1 зазначеної у довідці МСЕК саме ІІІ групи інвалідності, а також підкреслив у той же час відсутність інших медичних документів та висновків, якими б підтверджувався стан здоров`я ОСОБА_1 для встановлення йому ІІ групи інвалідності з підстав, визначених пунктом 27 Положення № 1317.

За наведених вище обставин та виходячи з того, що вирішення питань стану здоров`я інваліда також як і визначення ступеня обмеження його життєдіяльності та встановлення групи інвалідності (що фактично є наміром позивача в даній справі) не входить до компетенції адміністративного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного експертного рішення МСЕК №176 від 18 травня 2020 року та для задоволення вимог позивача в частині, яка стосується зобов`язання Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної Ради: повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда та провести його огляд (повторний огляд) для встановлення всіх захворювань, що призвели до інвалідності з вивченням документів що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи, опитуванням хворого, об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії; а також встановити ОСОБА_1 інвалідність, на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, а саме, встановити ІІ групу інвалідності безстроково з дня його огляду та встановлення йому інвалідності Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, тобто з 18 травня 2020 року, відповідно до положень частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції Закону України №2318-VIII від 13 березня 2018 року); та встановити ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності безстроково з дня його огляду та встановлення йому інвалідності Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, тобто з 18 травня 2020 року відповідно до положень частини 13 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції Закону України №2318-VIII від 13 березня 2018 року).

Судова колегія повністю погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції, які оскаржуються в апеляційному порядку позивачем, але яким разом з тим не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження допущених Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради будь-яких порушень встановленого Інструкцією № 561 порядку повного та об`єктивного медичного обстеження ОСОБА_1 , чи вивчення його медичної документації, або щодо недотримання процедури прийняття МСЕК №176 від 18 травня 2020 року. Судом першої та апеляційної інстанції вказаних порушень з боку обласного МСЕК № 3 також не виявлено за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, як і не встановлено фактів не врахування відповідачем (МСЕК № 3) умов та критерій встановлення інвалідності відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність у нього декількох діагнозів по різним захворюванням згідно записів медичної карти амбулаторного хворого, виписного епікризу із медичної карти хворого № 578 та висновків кардіохірурга і спеціалістів КНП «Обласний медичний центр серцево-судинних захворювань», медичного діагностичного центру «Діасервіс» та медичного центру «Vitacenter», якими на переконання апелянта спростовуються висновки суду першої інстанції щодо встановлення йому (позивачу) лише одного діагнозу, зазначеного у рішенні МСЕК №176 від 18.05.2020 року, а також підтверджується наявність підстав для встановлення йому ІІ групи інвалідності - суд апеляційної інстанції не може визнати підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача про встановлення йому ІІ групи інвалідності, оскільки власне розуміння позивачем наявних у нього висновків спеціалістів, отриманих під час діагностичних обстежень, не є належним медичним підтвердженням неправильності встановлення йому ІІІ групи інвалідності.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу (у тому числі і увагу позивача) на те, що відповідно до Положення № 1317, критеріями встановлення групи інвалідності є не діагноз, а його наслідки, які призвели до порушення функції органів і систем організму, які, в свою чергу, призвели до обмеження життєдіяльності. Саме ступінь порушення функцій організму та обмеження життєдіяльності є критеріями встановлення тієї чи іншої групи інвалідності, що мають можливість та повноваження вирішувати лише медико-соціальні експертні комісії, а ніяк не адміністративний суд, який наділений тільки правом перевірити дотримання процедури під час прийняття рішення МСЕК на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Наведена позиція апеляційним судом сформована виходячи з правової позиції Верховного Суду, висловленої в постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, від 17 грудня 2018 року у справі № 819/3211/15, від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 30 листопада 2020 року у справі № 200/14695/19-а, від 30 квітня 2021 року у справі № 160/12235/19, в яких зазначалося, «….що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки…»

Оскільки суд у цій справі не може перебирати на себе дискреційні повноваження МСЕК, і відповідно, не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття відповідачем висновку щодо встановлення позивачеві групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності, колегія суддів підсумовуючи вищевикладені по тексту постанови обставини та факти визнає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник