Справа № 480/7830/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2021 року Справа № 480/7830/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7830/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі позивачка, ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач, Міністерство), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача ( Міністерство оборони України) від 03.06.2021р. оформлене пунктом протоколом №87 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги родині померлого колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 ;
- зобов`язати відповідача - Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивачки та призначити і виплатити їй одноразову грошову допомогу в зв`язку із смертю чоловіка колишнього військовослужбовця ЗСУ прапорщика ОСОБА_3 , яка пов`язана із захистом Батьківщини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що її чоловік ОСОБА_3 колишній військовослужбовець ЗСУ проходив військову службу з 1995 по 26 лютого 2019 року. В тому числі приймав безпосередню участь в забезпеченні та проведенні АТО-ООС в Донецькій та Луганській областях у зв`язку з чим набув статус ветерана війни - учасника бойових дій. 26 лютого 2019 року прапорщика ОСОБА_3 було звільнено з лав ЗСУ в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер наслідок захворювання, одержаного під час, одержаного при захисті Батьківщині в період проведення АТО-ООС.
Позивачка зазначає, що у відповідності до висновку 12-ї Регіональної ВЛК (витяг з протоколу №490 від 28.10.2020 р.) захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_3 пов`язане із захистом Батьківщини.
Вважаючи себе особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю колишнього військовослужбовця, позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення їй та членам родини померлого одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Розглянувши подані документи, відповідач прийшов до висновку про відмову у призначенні ОГД у зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_3 настала понад річний термін після звільнення з військової служби. Рішення про відмову у призначенні ОГД оформлено протоколом №87 від 3 червня 2021 року.
При цьому, позивачка звертає увагу суду на те, що смерть її чоловіка настала лише на два тижні пізніше ніж визначений законодавством період для виплати допомоги (протягом року після його звільнення).
Крім цього, позивачка зазначає, що оскаржуване рішення порушує її права і свободи, зокрема право на соціальний захист, призначення одноразової грошової допомоги та отримання інших пільг, передбачених діючим законодавством, оскільки Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в попередній редакції цей термін не обмежувався одним роком, а у відповідності до положень ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву із проханням відмовити у задоволенні позову повністю. У відзиві відповідач, із посиланням на ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» зазначає, що позивачка не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки її чоловік ОСОБА_3 був звільнений зі служби 26.02.2019, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більше як через рік після звільненні зі служби.
Також відповідач просить врахувати, що відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с. 13).
Із посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.11.2007 встановлено, що ОСОБА_3 набув статусу учасник бойових дій (а.с. 12).
ОСОБА_3 в період з 14.08.2018 по 18.10.2018 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі в стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 06.02.2018 №456 (а.с.10).
В періоди з 03.03.2015 по 14.05.2015, з 10.03.2016 по 14.05.2016, з 10.11.2016 по 16.03.2017, з 10.10.2017 по 06.11.2017 ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 06.02.2019 №455 (а.с.11).
Відповідно до наказів від 18.01.2019 № 3-РС та 2 6 . 0 2 . 2 0 1 9 № 45 ОСОБА_3 б у в з в і л ь н е н и й з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 26.02.2019 (а.с. 5).
1 4 . 0 3 . 2 0 2 0 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.03.2020 серії НОМЕР_4 (а.с. 8).
Відповідно до витягу із протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 28.10.2020 №490, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яке призвело до смерті, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 9).
Управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради ОСОБА_4 та її дитині ОСОБА_5 встановлено статус членів сім`ї померлого ветерана війни (а.с.19,14).
Позивачка, у порядку, визначеному Постановою КМУ №975, звернулась до відповідача із заявою про призначення їй та членам родини померлого одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначене не заперечується сторонами.
Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.06.2021 № 87, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, прапорщика ОСОБА_3 (а.с.6).
Підставою для прийняття рішення від 03.06.2021 №87 зазначено, що смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто п о н а д р і ч н и й термін після з в і л ь н е н ня з військової служби (26.02.2019).
Не погоджуючись із рішенням від 03.06.2021 № 87 позивачка звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII).
Правові відносини пов`язані із нарахуванням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), військовослужбовців унормовуються статтями 16 - 16-4 Закон від 20.12.1991 № 2011-XII. Зокрема стаття 16 Закону передбачає підстави виплати допомоги, ст. 16-1 - коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, ст. 16-2 - розмір одноразової грошової допомоги, а ст. 16-3 - порядок призначення і виплата одноразової грошової допомоги.
Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок від 25.12.2013 № 975).
Спірні правовідносини виникли при наданні відповідачем оцінки підставам для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Тому ключовим питанням у цьому спорі є те, чи правильно Міністерством застосовано норми ст. 16 Закону від 20.12.1991 №2011-XII при розгляді заяви позивачки.
Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
«зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.
Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Суд зауважує, що цей правовий висновок Верховного Суду стосується застосування п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII.
Однак, в подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 № 2522-VIII (набрав чинності 13.10.2018) норми п. 1-2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII істотно змінено, внаслідок чого вони набули такого змісту:
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, з в і л ь н ен о ї з військової служби, протягом р о к у п і с л я з в і л ь н е н н я її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Отже, нормою пункту 3 Порядку від 25.12.2013 № 975 передбачено, що у разі смерті військовослужбовця, як особи з в і л ь н ен о ї з військової служби, для виплати грошової допомоги має суттєве значення період в якому виникає право на отримання одноразової грошової допомоги.
Із свідоцтва про смерть ОСОБА_3 встановлено, що датою його смерті є 14.03.2020.
Відтак, юридичним фактом, що є підставою виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є подія смерті військовослужбовця, а днем виникнення права - дата смерті. Тому правила щодо призначення та виплати допомоги регулюються положеннями законодавства, яке було чинним саме на той момент.
При цьому, суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа № 1-7/99), відповідно до якого, до події, факту застосовується той Закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Як зазначалося, станом на 14.03.2020 норма пункту 2 ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII діяла у редакції із урахуванням змін внесених Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII.
Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновків, що виникнення права на одноразову грошову допомогу пов`язано із такими юридичними фактами:
По - перше - смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби;
По - друге - смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
По - третє - смерті особи, з в і л ь н е н о ї з військової служби, протягом р о к у після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
У перших двох випадках йдеться про смерть діючих військовослужбовців.
У третьому випадку, підставою для призначення та виплати допомоги є смерть особи, звільненої з військової служби. Однак законодавець передбачив, що для виникнення права на допомогу необхідним є одночасне існування таких умов:
1) смерть особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення;
2) смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Суд встановив, що ОСОБА_3 звільнено з військової служби 26.02.2019, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, між датою звільнення зі служби та датою смерті минуло більше року, а тому не настала одна із умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Тому та обставина, що у витязі з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 28.10.2020 №490 встановлено, що захворювання ОСОБА_3 пов`язане із захистом Батьківщини не є виключною та єдиною підставою для призначення бажаної для позивачки допомоги, адже перша із двох обов`язкових умов для отримання допомоги відсутня.
Враховуючи встановлені обставини та надану їм оцінку, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем правильно застосовано норми ч. 2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII. Висновки Міністерства про відсутність у позивачки права на оспорювану допомогу є правомірними. Тому, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міністерство оборони України від 03.06.2021 оформлене пунктом протоколом № 87 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги родині померлого колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Як наслідок відсутні підстави і для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру, адже такі є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець