Справа № 140/10806/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10806/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дії стосовно зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90 до 70 відсотків під час здійснення перерахунку відповідно до довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20 та на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в адміністративній справі №140/13335/20; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20, виходячи з розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у 90 відсотків суддівської винагороди, відповідно до приписів частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з червня 1982 року працювала на посаді народного судді, державного арбітра та судді, останньою посадою, яку займала, була посада судді Господарського суду Волинської області, з якою вона була звільнена у відставку постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року №59-VIII.

Після виходу у відставку позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримувала довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, нарахованої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в адміністративній справі №140/13335/20, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 19 березня 2020 року №27, від 02 вересня 2020 року №61 та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Як слідує з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 12 березня 2021 року №1989-1653/4-02/8-0300/21, відповідач виконав вказане рішення суду, а саме здійснив перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року, однак самостійно зменшив відсотковий розмір від суддівської винагороди з 90 відсотків, який був визначений частиною третьою статті 138 Закону №2453-VI, до 70 відсотків, який визначав на підставі частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

ОСОБА_1 уважає такі дії пенсійного органу протиправними, з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 25 жовтня 2021 року №0300-0802-5/43080 відповідач позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №140/13335/20, позивачу проведено перерахунок пенсії згідно довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №0323/1614/20, з урахуванням виплачених сум.

При здійсненні такого перерахунку відсотковий показник щомісячного довічного грошового утримання позивача був визначений із врахуванням стажу роботи та у відповідності до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Стаж роботи на посаді судді 30 років 2 місяці 25 днів.

Враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону №1402 та суддівський стаж позивача (30 років) щомісячне довічне грошове утримання має розраховуватися, виходячи з 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та відсутні правові підстави для проведення позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

З урахуванням викладеного ГУ ПФУ у Волинській області просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 20-22).

ОСОБА_1 у відповіді на відзив від 11 листопада 2021 року додатково зазначає, що застосування пенсійним органом нового відсоткового показника до перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно- правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на вказане пенсійний орган при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не вправі переглядати встановлений при призначенні відсотковий розмір такого утримання в разі внесення змін до чинних чи прийняття нових нормативно-правових актів (арк. спр. 32-33).

Позивач також подала до суду додаткові пояснення від 15 листопада 2021 року, в яких просить врахувати, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року в адміністративній справі №161/9791/15-а, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку в проведенні нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453 в розмірі 90 відсотків без обмеження заробітної плати, згідно довідки господарського суду Волинської області від 30 грудня 2014 року № 03-15/8942/14; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 30 грудня 2014 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді без обмежень, від суми 21924 грн, згідно довідки господарського суду Волинської області.

Отже, встановлені постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року в адміністративній справі №161/9791/15-а показники розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, не можуть бути змінені пенсійним органом самостійно, оскільки вказане рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання (арк. спр. 35-36).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк. спр. 15).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року вирішено судовий розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (арк. спр. 27).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року №59-VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України, у зв`язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді господарського суду Волинської області.

На підставі особисто поданої заяви та доданих документів з 30 грудня 2014 року ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 грудня 2014 року №03-15/8942/14 у розмірі 70 відсотків.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року у справі №161/9791/15-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії задоволено: визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку в проведенні нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , відповідно до Частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453 в розмірі 90 % без обмеження заробітної плати, згідно довідки господарського суду Волинської області від 30 грудня 2014 року №03-15/8942/14; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 30 грудня 2014 року в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді без обмежень, від суми 21924 грн., згідно довідки господарського суду Волинської області (арк. спр. 37-40).

Господарський суд Волинської області відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 видав позивачу довідку від 12 березня 2020 №03-23/1614/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої станом на 18 лютого 2020 року її суддівська винагорода, яка враховується при визначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 124858,80 грн. Довідка видана за формою, визначеною додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 рок №3-1 (арк. спр. 43).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 140/13335/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 19 березня 2020 року №27 та від 02 вересня 2020 року №61; зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (арк. спр. 5-8).

На виконання вказаного рішення суду та згідно із рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 04 березня 2021 року №81 пенсійним органом здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача виходячи із 70 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами розгляду звернення позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Волинського ' окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №140/12335/20 відповідач листом від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20 повідомив, що за матеріалами пенсійної справи її страховий стаж роботи складає 50 років 2 місяці 29 днів, в тому числі: 30 років 2 місяці 25 днів - стаж роботи на посади судді.

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні до стажу судді було зараховано період роботи з 25 березня 1987 року по 11 липня 1989 року на посаді старшого консультанта у Волинському обласному управлінні юстиції, що складає 2 роки, 3 місяці 16 днів.

На момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №140/13335/20 діють норми частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний, повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Дане рішення суду набрало законної сили 12 листопада 2020 року, тому пенсійним органом проведено з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20, в урахуванням фактично виплачених сум (арк. спр. 10).

З цих підстав розмір довічного грошового утримання судді у відставці в результаті перерахунку з 19 лютого 2020 року складає 87401,16 грн, що становить 70 відсотків заробітку (124858, 80 грн х 70%) та виплачується з 01 березня 2021 року.

Крім цього, до розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено щомісячну компенсацію непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС.

З урахуванням викладеного, загальна сума до виплати у січні 2021 року складала 87515,07 грн, з них: 87401,16 грн - розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; 113,88 грн - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС (арк. спр. 9).

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90 до 70 відсотків відповідних сум суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, вказаної у довідці господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20 звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених цією статтею.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

У рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 Конституційний Суд України, серед іншого, зазначив, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).

Положеннями частини першої статті 142 цього Закону передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII).

Згідно з частиною п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Умови призначення та перерахунку пенсії визначені частинами третьою, четвертою статті 142 Закону №1402-VIII. Так щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя); у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта).

Відповідно до пункту частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII).

Пунктом 24 розділу ХІІ розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було установлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з тим, Законом України від 16 жовтня 2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України» щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 року, №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Поряд з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд у вказаному рішенні зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).

Таким чином, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, Законом №1402-VIII визначені такі вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (частина третя статті 135 Закону № 1402-VIII).

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20.

Позивачу, ОСОБА_1 , яка у відставку вийшла до набрання чинності Законом №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 30 грудня 2014 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 70 відсотків, а на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року у справі №161/9791/15-а у розмірі 90% суддівської винагороди.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20, у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі, обчисленому згідно з положеннями Закону №2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

В рішенні від 27 вересня 2021 року у справі №580/585/21 (стосується зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при виконанні судового рішення про проведення перерахунку довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року) Верховний Суд зазначив, з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 у справі №2-р/2020, у позивача, якому довічне грошове утримання судді призначено відповідно до Закону №2453-VI, виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII. Тобто, особи, яким щомісячне довічне грошове утримання призначено на підставі Закону №2453-VI, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі та у порядку, визначеному чинним на час здійснення такого перерахунку закону. У цій справі такими нормами є положення Закону №1402-VIII.

За висновком Верховного Суду у справі №580/585/21 Законом №2453-VI передбачалась інша формула обрахунку грошового утримання, зокрема, розміру суддівської винагороди та відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Така відмінність полягає в тому, що Законом №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018), на відміну від положень Закону №1402-VIII, який передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку судді першої інстанції - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (стаття 135 Закону №1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (частина третя статті 142 Закону №1402-VIII).

Таким чином позивач набула право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Однак, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI. Зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

З урахуванням зазначених висновків Верховного Суду з 19 лютого 2020 року при вирішенні питання розміру щомісячного довічного грошового утримання та, відповідно, здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (у тому числі і позивача) необхідно керуватися положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, які визначають, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У розглядуваній справі, здійснюючи позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в справі № 140/13335/20, ГУ ПФУ у Волинській області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди, що підтверджується рішенням від 04 березня 2021 року №81.

Таким чином, враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж ОСОБА_1 (30 років 2 місяці 25 днів), з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача, на думку суду, правомірно розраховане пенсійним органом, виходячи з розміру 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років роботи + 20 відсотків за 10 повних років роботи на посаді судді понад 20 років). Підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні.

Отже, на переконання суду, відповідачем правомірно проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року в розмірі 70 відсотків суддівської винагороди.

Суд зауважує, що визначення відсоткового значення довічного грошового утримання на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення прав позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди згідно з довідкою господарського суду Волинської області від 12 березня 2020 року №03-23/1614/20у, що враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується сам розмір щомісячного довічного грошового утримання, який підлягає перерахунку відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач, встановлюючи позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 70 відсотків суддівської винагороди при здійсненні його перерахунку з 19 лютого 2020 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, натомість доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2021 року.