Справа № 300/812/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/812/21 пров. № А/857/19949/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

суддя у І інстанції Панікар І.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 12 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з Долинської міської ради Івано-Франківської області (далі Долинська міськрада) на його користь 247 282,20 грн заробітної плати з 11 червня 2020 року по 28 лютого 2021 року за час вимушеного прогулу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 300/812/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково. Стягнено з Долинської міськради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 454,80 грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на фактичну можливість працевлаштування позивача в установі, що ліквідована, період його вимушеного прогулу з 11 червня 2020 року по 28 грудня 2020 року становить 139 робочих днів. Середній заробіток за цей період підлягає стягненню з відповідача у розмірі 221 454,80 грн.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Долинською міськрадою, яка просила його скасувати.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/1354/20, яким позивача поновлено на роботі, прийнято 23 жовтня 2020 року. Період затримки виконання рішення суду повинен обраховуватись від наступного дня після постановлення рішення, тобто від 23 жовтня 2020 року, та об`єктивно не може обраховуватись з 11 червня 2020 року і складати 139 робочих днів, як період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

З метою встановлення моменту припинення повноважень Княжолуцької сільської ради Івано-Франківської області (далі Сільрада) та переходу її прав та обов`язків у порядку правонаступництва до відповідача слід застосовувати норми підпункту 1 пункту 6-1, пункту 9 розділу 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і цим днем є 01 грудня 2020 року.

За період з часу винесення судом рішення про поновлення позивача на роботі (23 жовтня 2020 року) по 01 грудня 2020 року (дня набуття повноважень) Долинська міськрада не була правонаступником прав та обов`язків Сільради і була позбавлена правових підстав та об`єктивної можливості виконувати рішення суду про поновлення на роботі.

Після 01 грудня 2020 року по даний час виконати рішення про поновлення позивача на роботі є неможливим з огляду на приписи частини 3 статті 26 , статті 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Обов`язок виконати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/1354/20 від 23 жовтня 2020 року про поновленні на роботі з часу його проголошення і до моменту втрати повноважень (01 грудня 2020 року) належав Сільраді. Обов`язок Долинської міськради, як правонаступника, виконати рішення суду про поновлення на роботі виник 01 грудня 2020 року, який не може бути реалізований в силу вимог Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на те, що у своїй позовній заяві від 04 березня 2021 року зазначав лише вимогу про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу з 11 червня 2020 року (дня винесення рішення Сільрадою № 952/22/2020) по 28 лютого 2021 року (день написання позовної заяви про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Суд у оскаржуваному рішенні зазначив про перебування його у вимушеному прогулі із 11 червня 2020 року по 28 грудня 2020 року день, коли Сільрада припинила свої повноваження, як юридична особа, у відповідності до положення підпункту 1 пункту 6-1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та дійшов вірного висновку про перебування ОСОБА_1 у вимушеному прогулі 139 днів, середній заробіток за які становить 221 454,20 грн.

Вважає, що у апеляційній скарзі відповідач вирішення позовної вимоги про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, який не вирішувався судом при розгляді позовної заяви про поновлення на роботі, хоче перевести у площину виплати середнього заробітку у порядку статті 236 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) за період затримки виконання судового рішення, яка ним у позовній заяві не заявлялася.

Відтак, просить змінити рішення суду першої інстанції у часині відмови у позові про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу після 28 грудня 2021 року, тобто після припинення юридичної особи Сільради ради, залишивши його у решті без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 300/1354/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області «Про дострокове припинення повноважень сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області» №951/22/2020 від 10 червня 2020 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області «Про дострокове припинення повноважень сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області» №952/22/2020 від 11 червня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області з 11 червня 2020 року.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області звернуто до негайного виконання.

У відповідь на звернення до Долинської міськради із заявою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 отримав відповідь від 09 лютого 2021 року №М/127, у якій відповідач зазначив, що з урахуванням відсутності рішення органу, який здійснював розгляд трудового спору, про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернення позивача залишено без задоволення.

Вважаючи дії Долинської міськради протиправними, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до апеляційного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про визначення розміру коштів, що підлягають виплаті ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, у зв`язку із поновленням його на посаді сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області з 11 червня 2020 року рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 300/1354/20.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із приписами пункту 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Приписами частини 3 статті 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Водночас приписами частини 1 статті 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, виходячи із аналізу змісту наведених правових норм, апеляційний суд вважає, що діючим законодавством розрізняються поняття виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення з роботи та виплати середнього заробітку за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 300/1354/20 ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області з 11 червня 2020 року і таке рішення підлягало негайному виконанню, то вимушений прогул позивача мав місце у період з 11 червня 2020 року по 23 жовтня 2020 року.

При цьому ОСОБА_1 мав бути поновлений на посаді сільського голови Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області на виконання вказаного судового рішення 24 жовтня 2020 року і подальше зволікання із його виконанням тягне за собою виплату середнього заробітку за час такої затримки на підставі частини 1 статті 236 КЗпП.

Разом із тим, відповідно до викладеного у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 наполягає на тому, що звертався до адміністративного суду із позовом про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП, а відповідач намагається перевести спір у площину розгляду справи у порядку статті 236 КЗпП, тобто за період затримки виконання судового рішення, хоча він у позовній заяві про це не зазначав.

Відповідно до частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Правильність обчислення судом розміру середньоденного заробітку позивача у розмірі 1593,20 грн відповідно до приписів частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, учасниками справи під сумнів не ставиться.

За час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 11 червня 2020 року по 23 жовтня 2020 року було 94 робочих дні.

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача підлягає стягненню з Долинської міськради за вказаний період у розмірі (94 х 1593,20 грн) = 149 760,80 грн.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, фактичним обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області задовольнити частково.

Скасувати рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 300/812/21 та позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Долинської міської ради Івано-Франківської області (, 77503, Івано-Франківська область, м. Долинана, просп. Незалежності, 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 149 760 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят) грн 80 коп з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко