Справа № 140/3229/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

29 грудня 2021 року

справа № 140/3229/19

адміністративне провадження № К/9901/47892/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року

у справі №140/3229/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баффало»

до Головного управління ДПС у Волинській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №140/3229/19, предметом розгляду якої є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №000906401, №, № від 16 серпня 2019 року, №, №, № від 14 серпня 2019 року.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

У поданій касаційній скарзі, відповідач, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається зокрема на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме вказує про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо загальновиробничих витрат, зіславшись на положення пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201, підпункти «а» та «б» пункту 176.2 статті 176, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункти 1.4, 1.6 пункту16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Аналіз поданої касаційної скарги свідчить про те, що її зміст зводиться до цитування Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року (2-3 аркуші касаційної скарги), та зазначення обставин (порушень), встановлених податковим органом в ході перевірки (3-9 аркуші справи). Окрім цього в скарзі, яка містить 9 аркушів, податковий орган двічі цитує положення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (5 та 6 аркуші скарги), та по одному разу положення пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (6 аркуш скарги), пункту 51.1 статті 51, пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (7 аркуш скарги), підпунктів 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2, статті 176, пунктів 1.4, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (8 аркуш скарги).

В той же час, касаційна скарга не містить жодного обґрунтування, яке б свідчило про неправильне (помилкове) застосування судом апеляційної інстанції відповідних норм права. Податковим органом не обґрунтовано у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд неодноразово звертав увагу, в тому числі і Головного управління ДПС у Волинській області на тому, що враховуючи суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою, яка не містить жодних доводів щодо протиправності оскаржуваних судових рішень, фактично позбавить в подальшому Суд касаційної інстанції можливості реалізувати свої повноваження.

З огляду на вказані недоліки касаційної скарги, наявні підстави для її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №140/3229/19 - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Ф. Ханова