Справа № 160/23354/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 грудня 2021 року Справа № 160/23354/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплаченої допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради ( рахунок НОМЕР_1 в Головному управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області МФО 805012) надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі - 6676,08 грн. та надміру виплачені кошти по допомозі на дітей одиноким матерям в сумі - 7068,98 грн., а всього - 13745,06 грн. (тринадцять тисяч сімсот сорок п`ять грн. 06 коп.), стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради понесені витрати судового збору у розмірі - 2270 грн. 00 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- належним чином завірені докази на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням дати такого засвідчення.

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також надати докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від позивача надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, належним чином завірені докази на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням дати такого засвідчення.

Так, заява про поновлення строку звернення до суду обґрунтована тим, що Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 25.03.2021 зверталось із аналогічним позовом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів за державною соціальною допомогою. Ухвалою Самарського райсуду від 26.03.2021 року по справі №206/1221/21 у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Лівобережного управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги малозабезпеченим сім`ям - відмовлено мотивуючи тим, що вимоги є адміністративним спором та не входить до предметної підсудності місцевих судів, як адміністративних судів, і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Вищезазначену ухвалу суду представником управління отримано в суді особисто 23 квітня 2021 та зареєстровано в управління за № 5/747, що підтверджується відбитком вхідного штампу на супроводжуючому листі суду від 16 квітня 2021 № 20/1221/21/4847/2021. 30 квітня 2021 Лівобережне управління звернулось до Самарського районного суду м. Дніпропетровська про із заявою про повернення судового збору.Ухвалою Самарського райсуду від 11.05.2021 року по справі №206/1221/21 судом ухвалено повернути управлінню сплачений судовий збір у сумі 2 102, 00 грн. Дану ухвалу суду представником управління отримано в суді особисто 01 червня 2021 та зареєстровано в управління за № 5/974, що підтверджується відбитком вхідного штампу. Отримавши ухвалу Лівобережним управлінням з`ясовано, що в ухвалі допущено помилку, а саме невірно зазначено суму збору яка підлягає поверненню. У зв`язку з чим 09 червня 2021 року управління звернулося до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі суду від 11.05.2021 року по справі № 206/1221/21. Ухвалою Самарського райсуду від 01 липня 2021 року ухвалено внести виправлення в ухвалу від 11.05.2021 року по справі № 206/1221/21. Листом від 04 серпня 2021 № 4/2-1452 Лівобережне управління звернулося до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області із заявою про повернення судового збору в сумі 2 270,00 грн. На вимогу казначейської служби, листом від 19.08.2021 уточнено банківські реквізити управління відповідно до листа казначейської служби від 20 серпня 2021. Згідно виписки банку від 26 серпня 2021 роки кошти судового збору повернуто Лівобережному управлінню на рахунок управління. Отже, опрацювання питання повернення судового збору, необхідного для подання адміністративного позову до суду зайняло тривалий час, прискорення процедури повернення судового збору не залежало від волевиявлення Лівобережного управління. Також в управління існували труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій, щодо сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду у зв`язку з тим, що управління являється бюджетною установою. Тому, лише після повернення судового збору у найкоротший строк, управлінням було подано позовну заяву до Дніпропетровського адміністративного суду. 27 серпня 2021 Лівобережне управління вперше звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою від 26.07.2021 № 4/2-1355 про стягнення з ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року по справі №160/14910/21 ухвалено позовну заяву Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, повернути позивачу. Дану ухвалу суду представником управління отримано особисто 17 вересня 2021 та зареєстровано в управління за № 4/192, що підтверджується відбитком вхідного штампу на супроводжуючому листі суду від 01 вересня 2021 № 160/14910/21. 21 вересня 2021 управління вдруге звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою від 21.09.2021 № 4/2-1902 про стягнення з ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року по справі № 160/17171/21 ухвалено позовну заяву Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, залишити без руху, та встановлено позивачу стров 5 днів для усунення недоліків. Дану ухвалу суду управління отримало 05 жовтня 2021 та зареєстровано в управління за № 4/217, що підтверджується відбитком вхідного штампу на супроводжуючому листі суду від 27 вересня 2021 № 58026/21. Управлінням усунуто недоліки зазначені в ухвалі про що повідомлено суд заявою від 06.10.2021. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року по справі №160/17171/21 ухвалено позовну заяву Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям, повернути позивачу. Дану ухвалу суду управління отримано 12 листопада 2021 та зареєстровано в управління за № 4/269, що підтверджується відбитком вхідного штампу на супроводжуючому листі суду від 13 жовтня 2021 № 65065/21. Як вбачається із вищенаведеного з дня винесення ухвали Самарським райсудом від 26.03.2021 по справі № 206/1221/21 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі Лівобережним управлінням здійснювалися процесуальні дії щодо подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям в межах процесуальних строків визначених ст. 122, а саме: 27 серпня 2021 року, ухвалою суду у справі № 160/14910/21 повернуто позовну заяву з додатками; 21 вересня 2021 року, ухвалою суду у справі № 160/17171/21 повернуто позовну заяву з додатками; проте вищевказані позовні заяви були повернуті судом.

Розглянувши подану заяву, сцд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, позивач зазначає, що 26.03.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Лівобережного управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та роз`яснено, що справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Також позивач вказує, що ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 року ним отримано в суді особисто 23 квітня 2021 та зареєстровано в управління за № 5/747, що підтверджується відбитком вхідного штампу на супроводжуючому листі суду від 16 квітня 2021 № 20/1221/21/4847/2021.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції самі по собі не свідчать про дату отримання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 року, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до відповідача.

Своєчасність реєстрації вхідної кореспонденції, в тому числі і судових рішень, свідчить виключно про організацію роботи підприємства, установи, організації, проте не є підставою для поновлення строку, оскільки така організація роботи залежить виключно від самої організації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №183/1128/17.

Таким чином позивачем не надано належнтх доказів, які підтверджують факт отримання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 року саме 23 квітня 2021 року.

При цьому, якщо вираховувати тримісячний строк звернення до суду з даним позовом з 23.04.2021 року, то останнім днем такого звернення є 23.07.2021 року.

Подання позивачем заяв про повернення судового збору, про виправлення описки в ухвалі, направлення до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заяви про повернення судового збору, а також неодноразове звернення з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду не можна вважати поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, адже поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

На підставі аналізу сформульованих цим судом позицій можливо дійти висновку про те, що правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

При цьому ЄСПЛ у справах Салов проти України, п. 93, Сутяжник проти Росії, п. 38) підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, підсумовуючи вище викладене, можливо дійти висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

Згідно частиною першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Станом на 28.12.2021 року позивач в повному обсязі не виконав вимоги ухвали суду від 29.11.2021 року, а тому позовна заява Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 123, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про поновлення строку звернення до суду,- відмовити.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулась до суду із позовною заявою, разом із оригіналом позовної заяви й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2021 року.

Суддя О.М. Неклеса