Справа № 431/5951/21
Суддя: Ткач О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 431/5961/21
Провадження 2-а/431/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

За участю секретаря с/з: Кустової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанту поліції Мануйлова Олексія Івановича, Щастинського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області про визнання противоправною та скасування постанови серії БАВ № 005695 від 20 листопада 2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанту поліції Мануйлова Олексія Івановича, Щастинського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області про визнання противоправною та скасування постанови серії БАВ № 005695 від 20 листопада 2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи. Позивач посилається на те, що 20 листопада 2021 року інспектором СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом поліції Мануйловим О.І. винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення п. 8.1 Правил дорожнього руху України за наступних обставин: ОСОБА_1 20.11.2021 р. об 11 год. 25 хв., рухаючись заа кермом автомобіля SKODA KAROQ з номерним знаком НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, та здійснив проїзд без зупинки.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 щодо обставин правопорушення зазначає, що 20 листопада 2021 року він був зупинений на вимогу працівника поліції. До його автомобілю підійшла особа, у поліцейській формі та вимагала пред`явити їй документи, а саме водійське посвідчення, у зв`язку з тим, що нібито він порушив правила дорожнього руху. Інспектор поліції припустив, що він порушив вимогу дорожнього знаку та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.1. ПДР. Після цього, притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не з`ясувавши при цьому обставин справи, інспектор поліції, переглянувши його документи, відразу почав виносити стосовно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позивач ОСОБА_1 вважає дії до Інспектора СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанту поліції Мануйлова Олексія Івановича неправомірними, зазначає, що зупинявся не безпосередньо перед перехрестям, де встановлений знак, а за 5 метрів до нього, Правил дорожнього руху не порушив і фактично виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Ухвалою судді Старобільського районного суду Луганської області від 30.11.2021 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Копія ухвали від 30.11.2021 року була направлена позивачу та відповідачам в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надали.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 005695 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. зі змісту постанови вбачається наступне.

20.11.2021 року об 11 годині 25 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись за кермом автомобіля SKODA KAROQ н/з НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.1 ПДР України.

Розглядаючи справу по суті, суд робить наступні висновки.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст. 33, ст. 34,ст. 35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бо діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мсту поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи с обставини, то пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, (ст.280 КУпАП).

Аналіз законодавчих норм дає підстави вважати, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зробити висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові. Відсутність не тільки моїх пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Таким чином, інспектор поліції, нехтуючи норми статей 251-252, 278- 280, 283 КУпАП, незважаючи на ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої «Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь», виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Суд також зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Крім того, суд враховує, що відповідачі мали достатньо часу для підготування відзиву/пояснень не подали їх, що за приписами КАС України може розглядатись як визнання ним позову.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину. Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, - суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не встановлений.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, суд може прийняти рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі, або (п.2) - скасувати постанову та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Враховуючи конкретні обставини, проаналізувавши у сукупності всі подані докази, суд дійшов висновку, що в межах наданих доказів не доведено наявність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, і що на даний час вже втрачено можливість збирання доказів, що протокол у даному випадку не складався і відповідно відсутні інші матеріали справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли бути повернуті відповідачу та/або третій особі для нового розгляду, тому оскаржувана постанова підлягає скасування з закриттям провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за даним фактом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати мають бути стягнуті за рахунок Щастинського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області як юридичної особи.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшого лейтенанту поліції Мануйлова Олексія Івановича, Щастинського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області про визнання противоправною та скасування постанови серії БАВ № 005695 від 20 листопада 2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати винесену інспектором СРПП Щастинського РВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом поліції Мануйловим Олексієм Івановичем постанову серії БАВ №005695 від 20 листопада 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.І ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Щастинського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О. В. Ткач