Справа № 160/11237/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 грудня 2021 року Справа №160/11237/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши у письмовому провадженні питання про заміну сторони правонаступником та про закриття провадження у справі № 160/11237/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо невиплати належних йому при звільненні сум в порядку та строки, передбачені ст.ст. 47 та 116 КЗпП України; зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за 20 діб (з 10.06.2021 року по 29.06.2021 року включно), в розмірі 8 320 грн.; стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 грн.; стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір, сплачений ним за подання цієї позовної заяви в сумі 908 грн.; зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення, винесеного у цій справі.

14.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 27.08.2021 року подальший розгляд адміністративної справи № 160/11237/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

03.12.2021 року від дружини позивача ОСОБА_2 до суду подано заяву про заміну правонаступником позивача, у зв`язку із смертю ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис № 1361 від 20.10.2021 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 20.10.2021 року.

В клопотанні ОСОБА_2 просить суд визнати її правонаступником позивача та допустити до участі в судовому засіданні у якості позивача.

Питання вирішується в письмовому провадженні відповідно до вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи клопотання про заміну сторони правонаступником, суд враховує наступне.

В пункті 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України надано визначення поняттю позивач, де позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Пунктом 1 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд зупиняє провадження у справі в разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника.

Отже, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну сторони її правонаступником та зупиняє провадження до встановлення правонаступника виключно у випадку якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Судом встановлено, що підставою звернення до суду ОСОБА_1 з позовом у справі №№ 160/11237/21 стала бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо невиплати належних йому при звільненні сум в порядку та строки, передбачені ст.ст. 47 та 116 КЗпП України.

Позивач, звертаючись до суду, зазначав, що має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та просив зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за 20 діб (з 10.06.2021 року по 29.06.2021 року включно), в розмірі 8 320 грн. та моральну шкоду.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 20.10.2021 року виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44 років.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.02.2021 року ОСОБА_2 є дружиною померлого.

За приписами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Натомість, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Так, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок у постанові від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16) де зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте, таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати.

Таким чином, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу, підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки до повного розрахунку за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, однак не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» та не належить до передбачених законодавством соціальних виплат в розумінні положень статті 1227 ЦК України.

Враховуючи наведене та виходячи зі змісту статей 1218, 1219, 1227 ЦК України, спадкоємці не можуть претендувати на набуття прав вимагати сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника (спадкодавця).

В свою чергу вимога про стягнення моральної шкоди є похідною вимогою та нерозривно повязана з особою позивача.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Отже, суд зазначає, що середній заробіток, який виплачується особі за несвоєчасний розрахунок при звільненні, нерозривно пов`язаний з особою позивача, а оскільки суми, що є предметом спору в цій справі, не належали позивачу за життя, то спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому зазначена обставина є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи встановлені обставини справи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для заміни позивача правонаступником та про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.236, 243, 248, 256, 291, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 160/11237/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя С.І. Озерянська