Справа № 520/1623/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

28 грудня 2021 р. Справа № 520/1623/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:
02.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2018 року, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснено нарахування та виплату компенсації вартості неотриманого речового майна за закупівельними цінами минулих років, протягом яких він проходив військову службу (за цінами на дату виникнення права на речове майно). Оскільки, відповідачем здійснено виплату компенсації у 2018 році, відповідно до наказу від 27.02.2018 року № 73-ос, тож і нарахування компенсації, на думку позивача, повинно здійснюватися виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2018 року, в якому проведено виплату.

Позивач вказує, що при вирішенні питання про нарахування та виплату відповідної компенсації слід керуватися Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) та постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі - Постанова № 178).

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві Харківський прикордонний загін (в/ч НОМЕР_1 ) вказує, що у Постанові № 178 немає чіткого визначення цінової політики здійснення нарахування. На думку відповідача, законодавець делегував дані повноваження кожній структурі для відпрацювання чіткого алгоритму виплати грошової компенсації за речове майно, якими безпосередньо у Державній прикордонній службі України є накази АДПСУ від 11.02.2017 року № 33 та від 06.01.2018 року № 30. Відповідач зазначає, що необхідно враховувати п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 178 з прив`язкою до п. 3 вказаної постанови. При визначенні суми, що підлягає до виплати важливим є момент виникнення права на отримання відповідного речового майна та ціна на дане майно в момент виникнення права відповідно до вищевказаних розрахунків, що затверджені наказами АДПСУ від 11.02.2017 року № 33, від 06.01.2018 року № 30, від 30.01.2019 року №21 та від 17.02.2020 року № 41. Відповідач погоджується з тим, що ОСОБА_1 дійсно має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем, оскільки виплата була здійснена.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року вимги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що висновки відповідача, за якими при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна необхідно обов`язково враховувати момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціну на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з моменту отримання предметів речового майна є помилковими, оскільки положеннями постанови КМУ № 178 не передбачено такого механізму розрахунку нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи із закупівельних цін, визначених на 01 січня поточного року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) та у 2017 році був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням терміну дії контракту. Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України перебувало на речовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 670-аг від 27.12.2016 року «Про заходи щодо організації речового забезпечення персоналу Державної прикордонної служби України у 2017 році», тому нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно здійснено ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_1 ).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 08.09.2017 року № 926-ос за підпунктом «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 року № № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) з урахуванням підпункту «ї» позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби № 558-ОС від 20.10.2017 року позивача виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 6).

Наказом начальника Харківського прикордонного загону від 27.02.2018 року № 73-ос «Про виплату грошової компенсації» зобов`язано виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 210 від 20.10.2017 року у сумі 31.550,55 грн (а.с. 10).

Учасниками справи не заперечується той факт, що розрахунок компенсації вартості неотриманого речового майна відповідачем здійснювався станом на день звільнення позивача у 2017 році.

Грошова компенсація ОСОБА_1 у сумі 31.550,55 грн була виплачена у 2018 році.

14.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовим зверненням для отримання інформації щодо нарахування компенсації за неотримане речове майно (а.с.7).

Листом відповідача від 22.01.2021 року повідомлено, що позивачу здійснено нарахування та виплату грошової компенсації відповідно до довідки-розрахунку № 210 від 20.10.2017 року, яка відповідно до Постанови КМУ № 178 від 16.03.2016 року видається військовослужбовцю у зв`язку зі звільненням. Оскільки позивача наказом Голови Державної прикордонної служби України від 08.09.2017 року № 926-ос звільнено з військової служби та наказом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби № 558-ОС від 20.10.2017 року виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, тому довідку-розрахунок № 210 надано від 20.10.2017 року (а.с. 8).

За змістом статті 9-1 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16.03.2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Згідно пункту 3 Постанови № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Постанови № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Постанов № 178).

З наведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Відповідно до п. 292, п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Затвердженного Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.

Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання (п. 292).

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець (п. 293).

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачу було сформовано довідку-розрахунок на виплату грошової компенсації у 2017 році відповідно до наказу Начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20.10.2017 року № 558-ос та розрахунок здійснено у сумі 31.550,55 грн на підставі наказу від 27.02.2018 року № 73-ос.

Із довідки-розрахунку від 20.10.2017 року № 210 вбачається, що компенсація вартості неотриманого майна (її нарахування та виплата) проведена за цінами минулих років, що відповідають змісту довідки закупівельних цін (а.с. 11,12).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості вимог позивача ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, шо оскільки застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Доводи відповідача про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки приписами Порядку № 178 не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи із закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що у спірних правовідносинах необхідно враховувати п. 5 Постанови №178 з прив`язкою до пункту 3 цієї Постанови, адже вказані пункти несуть різне смислове навантаження. Зокрема, пункт 3 визначає, що військовослужбовці мають право на виплату грошової компенсації з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення. У той же час, пункт 5 регулює питання оформлення довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію за неотримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом, нарахування якої повинно здійснюватися за цінами, виходячи із закупівельної вартості такого майна, станом на 01.01.2018 року, тому дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2018 року є протиправними.

Отже, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, а саме 2018 року.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року у справі № 520/1190/2020.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Також колегія суддів вказує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, зокрема, порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Серед обов`язкових підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, визначених ч. 3 ст. 317 КАС України, відсутня така підстава, як пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова