Справа № 420/9132/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9132/21
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта Головного управління Держпраці в Одеській області Болгарчук І.І.

представників апелянта ТОВ «Телекомунікаційні технології» - Ребенко А.М., адвоката Крижановського І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Держпраці в Одеській області та товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 3, 4, 5 припису №15/4.1/0//44-79 від 26 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області в якому просило суд визнати протиправним та скасувати припис №15/4.1/08/44-79 від 26.01.2021 року в частині номерів 1, 3, 4 та 5.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за результатами планової перевірки відповідачем був складений акт №15/5.5-06/4.1/08-44 від 21 січня 2021 року, в якому необґрунтовано наведені не існуючі факти порушень вимог законодавства про працю у позивача. Також позивач вказував, що, не погодившись із викладеною в Акті інформацією, ним були направлені на адресу Головного управління Держпраці в Одеській області зауваження, які були проігноровані відповідачем, та, посадовою особою відповідача винесений припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №15/4.1/08/44-79 від 26 січня 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов ТОВ «Телекомунікаційні технології», визнані протиправними та скасовані пункти 1,4 та 5 припису Головного управління Держпраці в Одеській області від 26.01.2021 року №15/4.1/08/44-79. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Головне управління Держпраці в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що скасовуючи пункт 1 оскаржуваного припису, суд першої інстанції послався на документи, які позивач надав до суду, але які не були надані під час контрольного заходу, зокрема копії посадових інструкцій менеджера по кадрам, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також, апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції, про скасуванні пункту 3 оскаржуваного припису, на те,що суб`єкт господарювання не може притягатись до відповідальності за відсутність табелів обліку робочого часу, якщо забезпечено облік робочого часу в інший спосіб, а саме запровадження гнучкого режиму робочого часу. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач не надавав до перевірки наказ №3 від 01.08.2017 року «Про встановлення гнучкого режиму робочого часу для працівників адміністративних підрозділів».

Не погоджується апелянт і з висновками суду першої інстанції щодо скасування пункту 5 припису, оскільки індексація заробітної плати відповідно до розрахунково-платіжної відомості за січень 2018 року була нарахована та виплачена не за всіма посадами.

ТОВ «Телекомунікаційні технології» надало відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області, в якій з посиланням на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог без змін.

Звертає увагу ТОВ «Телекомунікаційні технології» на відсутність обов`язку з проведення у січні 2018 року індексації доходу працівникам, які у січні були переведені на іншу посаду та яким були підвищені посадові оклади, що обумовлює проведення індексації з місяця наступного за місяцем в якому відбулось переведення ні іншу посаду та підвищення з посадових окладів.

Також, не погоджуючись із рішення суду першої інстанції ТОВ «Телекомунікаційні технології» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому в обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт - ТОВ «Телекомунікаційні технології» погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування пунктів 1, 4, 5 оскаржуваного припису, але вважає рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у скасування пункту 3, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що працівнику товариства була надана безвідсоткова позика та її повернення мало відбуватись за рахунок щомісячного направлення частини заробітної плати працівника на її погашення протягом 12 місяців. При цьому умови повернення позики та щомісячний розмір заробітної плати який мав направлятись на погашення позики, визначені договором про надання безпроцентної позики, та заявою працівника, в якій вказаний розмір заробітної плати який працівник просить направляти в рахунок погашення позики. Апелянт звертає увагу апеляційного суду, що наказ директора товариства про направлення частини заробітної плати працівника на погашення позики, був виданий не на підставі. 2 ст. 127 КЗпП України, а у зв`язку із виникненням правовідносин згідно із ст. 1049 ЦК України, та за заявою самого працівника, а тому заборгованість яка виникла у працівника перед товариством не відноситься до жодного виду утримання зазначеного в п.п 1-3 ч. 2 ст. 127 КЗпП, та на ці правовідносини не можуть розповсюджуватись вимоги ст. 128 КЗпП України щодо обмеження розміру відрахувань із заробітної плати.

Головне управління Держпраці в Одеській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на доводи, що узгоджуються із висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване в частині рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача може бути задоволена частково, з таких підстав.

Суд встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології», , зареєстроване 25.10.2001 року, дата запису: 15.04.2005 року, номер запису: 0007101. Основним видом діяльності товариства, згідно з КВЕД є: 26.40 виробництво електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування та відтворювання звуку й зображення (основний).

Наказом Головного управління Держпраці в Одеській області № 3042 від 18.12.2020 року затверджений графіки перевірок на січень 2021 року суб`єктів та об`єктів господарювання.

Відповідно до графіку проведення перевірок, затвердженого наказом Головного управління Держпраці в Одеській області № 3042 від 18.12.2020 року, перевірка ТОВ «Телекомунікаційні технології» призначена на період з 15 по 21 січня 2021 року.

18.12.2020 року за вих. № 15/01-28-824 Головним управлінням Держпраці в Одеській області на адресу ТОВ «Телекомунікаційні технології» було направлено повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання.

31.12.2020 року за вих. № 15/01-29-2664 Головним управлінням Держпраці в Одеській області видано направлення на проведення перевірки, яке було вручено директору ТОВ «Телекомунікаційні технології» 15.01.2021 року.

За результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю складений акт № 15/5.5-06/4.1/08-44 від 21.01.2021 року (т. 1 а.с. 13-17), відповідно до якого в ході проведення контрольного заходу було виявлено 10 порушень.

На підставі Акту № 15/5.5-06/4.1/08-44 від 21.01.2021 року Головним управлінням Держпраці в Одеській області виданий припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № 15/4.1/08/44-79 від 26.01.2021 року (т. 1 а.с. 24-26), а саме:

1) ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець не роз`яснює працівникові його права і обов`язки та не інформує під розписку про умови праці;

2) ч.1 ст.15 КЗпП України, колективний договір не зареєстрований місцевим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування;

3) ч.1 ст.128 КЗпП України, загальний розмір відрахувань із заробітної плати перевищує двадцять процентів;

4) ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не забезпечує достовірний облік виконуваної працівниками роботи;

5) п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, індексація заробітної плати була нарахована та виплачена не за усіма посадами.

26.01.2021 року директором ТОВ «Телекомунікаційні технології» були надані зауваження на Акт № 15/5.5-06/4.1/08-44 від 21.01.2021 року (т. 1 а.с. 18-23).

Листом від 24.02.2021 року № 15/01-33-1627 Головне управління Держпраці в Одеській області повідомило ТОВ «Телекомунікаційні технології», що зазначені зауваження є частиною акту № 15/5.5-06/4.1/08-44 від 21.01.2021 року.

05.02.2021 року директором ТОВ «Телекомунікаційні технології» подана скарга на припис № 15/4.1/08/44-79 від 26.01.2021 року (т. 1 а.с. 27-34).

Листом від 25.02.2021 року № 15/01-33-1675 Головне управління Держпраці в Одеській області повідомило ТОВ «Телекомунікаційні технології» про відсутність підстав для скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № 15/4.1/08/44-79 від 26.01.2021 року (т. 1 а.с. 35-36).

14.04.2021 року директором ТОВ «Телекомунікаційні технології» подана скарга на Акт № 15/5.5-06/4.1/08-44 від 21.01.2021 року та припис № 15/4.1/08/44-79 від 26.01.2021 року, а також на рішення від 25.02.2021 року № 15/01-33-1675 (т. 1 а.с. 37-42).

Листом від 12.05.2021 року № 3120/3.1/4.3-21 Державна служба України з питань праці повідомила ТОВ «Телекомунікаційні технології» про право позивача звернутися до адміністративного суду (т. 1 а.с. 43-44).

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Телекомунікаційні технології», суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджена безпідставність п. 1 оскаржуваного припису; пункт 4 припису стосується відсутності табелів обліку використання робочого часу, проте як позивач здійснює облік робочого часу в інший спосіб, що підтверджено матеріалами справи; пункт 5 припису стосується не проведення деяким працівникам індексації заробітної плати, але матеріалами справи спростовані посилання відповідача на порушення позивачем Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Відмовляючи у скасуванні пункту 3 оскаржуваного припису, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи беззаперечно підтверджений факт здійснення позивачем відрахувань із заробітної плати працівника у розмірі, що перевищує встановлений ч. 1 ст. 128 КЗпП України та ст. 26 Закону України «Про оплату праці».

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (надалі Закон № 877-V).

Згідно із ст.1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 1 ст.4 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 31 грудня планового року.

Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.

План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю) затверджує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 15 листопада року, що передує плановому.

Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому.

Так, частиною 2 ст.5 Закону №877-V передбачено, що планові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органом державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання, яка віднесена:

- до високого ступеня ризику - не частіше одного разу на два роки;

- до середнього ступеня ризику - не частіше одного разу на три роки;

- до незначного ступеня ризику - не частіше одного разу на п`ять років.

Згідно з ч.4 ст.5 Закону №877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:

- дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

В частині 5 ст.5 Закону №877-V зазначено, що строк здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів мікро-, малого підприємництва - п`яти робочих днів.

Відповідно до ст. 11 Закону №877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:

- допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;

- не створювати перешкоди органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду (контролю), за умови що зазначені заходи здійснюються такими особами відповідно до вимог закону;

- виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;

- одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №877-V невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування п.1 Припису від 26.01.2021 року, яким встановлено порушення вимог статті 29 Кодексу законів про працю України, а саме: до початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець не роз`яснює працівникові його права та обов`язки та не інформує під розписку про умови праці, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 29 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-УІІІ (далі КЗпП України) до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язані роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; інструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Так, в п.6 Акту від 21 січня 2021 року № 15/5.5-06/4.1/08-44 зафіксовано, що в порушення вимог ст.29 КЗпП України, громадянка ОСОБА_1 була прийнята на посаду менеджера по роботі з персоналом Відділу по роботі з персоналом Департаменту адміністративного управління і забезпечення з 11.01.2010 року (наказ від 11.01.2010 № 221тр). Однак з посадовою інструкцією менеджера по персоналу, де роз`яснено її права та обов`язки, визначено робоче місце, було її ознайомлено 15.01.2019 року.

Суд першої інстанції правильно встановив, та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 прийнята на посаду менеджера по кадрам Відділу по роботі з персоналом ТОВ «Телекомунікаційні технології» на підставі наказу №05 від 11.01.2010 року. З посадовою інструкцією менеджера по кадрам ОСОБА_2 ознайомлена 11.01.2010 року, що підтверджується особистим підписом.

Наказом №68 від 26.02.2010 року переведена на посаду менеджера з персоналу з 01.03.2010 року. З посадовою інструкцією менеджера з персоналу ОСОБА_2 - ознайомлена 01.03.2010 року, що підтверджується особистим підписом.

Наказом №221ТР від 02.10.2019 року ОСОБА_2 з 01.10.2019 року переведена на посаду начальника відділу кадрового обліку. З посадовою інструкцією начальника відділу кадрового обліку № ДИ-07.1.4-001 від 15.01.2019 року ОСОБА_2 була ознайомлена 15.01.2019 року, що підтверджується особистим підписом.

Таким чином, висновки апелянта, зазначені в акті перевірки, про порушення позивачем вимог ст.29 КЗпП України спростовані матеріалами справи, на доведення зворотного апелянт не навів жодних обґрунтувань. При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що під час проведення перевірки посадовим особам не були надані документі, які додані до адміністративного позову, оскільки зауваження на акт перевірки містить пояснення позивача з приводу порушення зафіксованого в пункті 6 акту перевірки, та до зауважень були надані доданки на 64 аркушах, на підтвердження заявлених позивачем зауважень.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і апеляційний суд, щодо наявності правових підстав для скасування пункту п.1 Припису від 26.01.2021 року.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування п.4 Припису від 26.01.2021 року (порушення вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не забезпечує достовірний облік виконуваної працівниками роботи), апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з п.9 Акту від 21 січня 2021 року № 15/5.5-06/4.1/08-44 на суб`єкті господарювання визначено правилами внутрішнього трудовою розпорядку наступний режим робочого часу: з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., перерва з 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. В ході здійснення перевірки наданні повідомлення про прийняття на роботу, які надсилались до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вищезазначені повідомлення були надіслані за відповідною формою засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису. Так, повідомлення про прийняття на роботу працівників: ОСОБА_3 було надіслано 02.01.2020 року о 18 год. 23 хв.; ОСОБА_4 було надіслано 05.02.2020 об 17 гол. 26 хв.: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було надіслано 18.12.2020 об 17 год. 11 хв. Відповідно до квитанцій про відправку повідомлень було підписано особистими ключами кваліфікованого електронного підпису - керівником ОСОБА_7 та головним бухгалтером ОСОБА_8 . Вивчаючи надані табелі обліку робочого часу вищезазначених працівників за січень, лютий, грудень 2020 року не виявлено відображення виконання роботи зазначеними працівниками поза робочого часу, встановленого правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п.8.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Телекомунікаційні технології», затверджених директором 03 січня 2017 року, керівництво підприємства може встановлювати гнучкий графік роботи окремим працівникам або працівникам окремих категорій на умовах та в порядку передбаченим чинним законодавством України.

Наказом директора «Телекомунікаційні технології» № 3 від 01.08.2017 року затверджено гнучкий графік режиму робочого часу для працівників адміністративних підрозділів з наступними умовами:

- робочі дні: понеділок п`ятниця;

- початок робочого дня: не раніше 07:00 та не пізніше 10:00 години ранку, час початку робочого дня у зазначеному проміжку визначається самим працівником за згодою з його безпосереднім керівником;

- перерва на відпочинок: кількість, час початку та закінчення, тривалість перерви визначається самим працівником за згодою з його безпосереднім керівником;

- закінчення робочого дня: не раніше 16:00 та не пізніше 19:00 години вечора, точний час закінчення робочого дня у зазначеному проміжку визначається самим працівником за згодою з його безпосереднім керівником.

Обов`язковою умовою є збереження норми 8-ми годинного робочого дня.

Відповідно до ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Так, статтею 57 КЗпП України передбачено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством.

Згідно з ст.60 КЗПП України, за письмовим погодженням між працівником і власником підприємства, установи, організації незалежно від форми власності або уповноваженим ним органом для працівника може встановлюватися гнучкий режим робочого часу, що передбачає саморегулювання працівником часу початку, закінчення роботи та тривалості робочого часу упродовж робочого дня, на визначений строк або безстроково, під час прийняття на роботу або пізніше.

Гнучкий режим робочого часу - це форма організації праці, за якою допускається встановлення іншого режиму роботи, ніж визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку, за умови дотримання встановленої денної, тижневої чи іншої, встановленої на певний обліковий період (тиждень, місяць, квартал, рік тощо), норми тривалості робочого часу.

Гнучкий режим робочого часу передбачає:

1) фіксований час, протягом якого працівник обов`язково повинен бути присутнім на робочому місці та виконувати свої посадові обов`язки. При цьому може передбачатися поділ робочого дня на частини;

2) змінний час, протягом якого працівник на власний розсуд визначає періоди роботи в межах встановленої норми тривалості робочого часу;

3) час перерви для відпочинку і харчування.

Гнучкий режим робочого часу може встановлюватися:

1) за заявою працівника з прийнятними для нього часовими межами графіка роботи без дотримання вимог щодо повідомлення працівника не пізніше ніж за два місяці про зміну режиму роботи;

2) власником або уповноваженим ним органом - у разі виробничої необхідності з обов`язковим повідомленням працівника не пізніше ніж за два місяці про зміну режиму роботи.

Власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівників з умовами та специфікою гнучкого режиму робочого часу не менше ніж за два місяці до запровадження такого режиму, забезпечити облік відпрацьованого часу та ефективний контроль за найбільш повним і раціональним використанням робочого часу працівником.

Власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, виходячи із структури робочого часу та встановленого облікового періоду норми його тривалості для кожного окремого працівника, узгоджує час роботи працівника, для якого встановлено гнучкий режим робочого часу, з режимом роботи інших працівників шляхом регулювання фіксованого, змінного часу і часу перерви для відпочинку і харчування.

Запровадження гнучкого режиму робочого часу не тягне за собою змін у нормуванні, оплаті праці та не впливає на обсяг трудових прав працівників.

Відповідно до п.1.2. Методичних рекомендацій щодо встановлення гнучкого режиму робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2006 року № 359, гнучкий режим робочого часу (ГРРЧ) - це така форма організації праці, за якою для деяких категорій працівників, для працівників окремих підприємств або їх структурних підрозділів, встановлюється режим праці з саморегулюванням часу початку, закінчення та тривалості робочого часу впродовж робочого дня.

Згідно з п.1.5. Методичних рекомендацій, застосування режимів ГРРЧ не тягне змін в нормуванні та оплаті праці працівників, не впливає на порядок нарахування та розмір доплат, премій, не надає пільг при обчисленні стажу роботи (в тому числі і спеціального) та інші трудові права працівників.

Пунктом 2.9 Методичних рекомендацій передбачено, що порядок та умови застосування ГРРЧ обов`язково мають бути визначені у правилах внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Відповідно до п.3.2. Методичних рекомендацій, робота в умовах ГРРЧ може бути організована за двома основними варіантами:

- при поденному обліку робочого часу працівник зобов`язаний додержуватися встановленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості робочого дня незалежно від його початку, закінчення та тривалості перерви на обід;

- при підсумованому обліку робочого часу працівник повинен відпрацювати встановлену відповідно до законодавства кількість робочих годин в обліковому періоді, який прийнято для підсумованого обліку робочого часу (тиждень, місяць, квартал, рік тощо). В цьому випадку протягом встановленого облікового періоду працівник повинен недопрацьовані впродовж тижня (місяця) години роботи відпрацювати в інший час, а у разі коли працівником за тиждень (місяць) відпрацьовано понад нормальну тривалість робочого часу, йому має бути надано відповідний час відпочинку.

При цьому тривалість роботи в окремі дні може бути як меншою, так і більшою у порівнянні з тривалістю робочого дня, встановленою правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Таким чином, відповідно до Методичних рекомендацій, на локальному рівні особливості гнучкого режиму робочого часу визначаються колективним договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, а тому застосування гнучкого режиму робочого часу не тягне за собою змін у нормуванні, оплаті праці та не впливає на обсяг трудових прав працівників.

При цьому роботодавця не можуть притягнути до відповідальності за відсутність табелів обліку використання робочого часу, якщо забезпечено облік використання робочого часу в інший спосіб.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про спростування матеріалами справи висновків акту перевірки про недотримання позивачем вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», в частині не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях апелянта.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і апеляційний суд, щодо наявності правових підстав для скасування пункту п.4 Припису від 26.01.2021 року.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування п.5 Припису від 26.01.2021 року (порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, індексація заробітної плати була нарахована та виплачена не за усіма посадами), апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з п. 10 Акт від 21 січня 2021 року № 15/5.5-06/4.1/08-44 зафіксоване порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМІУ від 17.07.2003 р. № 1078, оскільки індексація заробітної плати відповідно до розрахунково-платіжної відомості за січень 2018 року нарахована та виплачена не за усіма посадами. Так, економісту (1 категорії) ОСОБА_9 (відділ планово-диспетчерський відділ власного виробництва) були нараховані та виплачені належні кошти індексації, проте економісту (1 категорії) ОСОБА_10 (відділ управлінського та консолідованого обліку) не були нараховані та виплачені належні кошти індексації. Так, інженеру ОСОБА_11 (проектно-конструкторський відділ) нараховані та виплачені належні кошти індексації, проте, інженерам ОСОБА_12 (відділ управління портфелем проектів широкосмугових рішень), ОСОБА_13 (проектно-конструкторський відділ), ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (проект музична платформа) не були нараховані та виплачені належні кошти індексації, тощо. Отже, на думку апелянта, адміністрація ТОВ «Телекомунікаційні технології» порушує вимоги Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078 (надалі Порядок №1078), значення індексу споживчих цін, приймають за 1 або 100% у місяці, в якому підвищують тарифні ставки (оклади).

Відповідно до п. 10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Таким чином, якщо на підприємстві відбулося підвищення посадових окладів за окремими посадами або утворені нові посади, місяць підвищення окладу за посадою або утворення нової посади вважається базовим і індексація не нараховується.

Посадова схема відображена в штатному розкладі ТОВ «Телекомунікаційні технології».

За прписами ст. 64 Господарського кодексу України позивач самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний (розпис) розклад.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій» (п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту та Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58 ).

Як зазначено у Національному класифікаторі України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженому і введеному в дію наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 р. №327, цей Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями соціальних партнерів усіх рівнів, іншими громадськими організаціями, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Окрім цього, професійні назви робіт, які наведені у Класифікаторі, рекомендовано застосовувати під час утворення нових назв професій та посад у зв`язку з розвитком нових видів економічної діяльності та технологій.

Згідно з пунктом 2 додатка «В» до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності, за умови дотримання лаконічності викладення відповідного найменування професії, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

Таким чином, Класифікатор надає підприємствам назви посад для запису у трудові книжки, втім самі посади (їх кількість та функціональні обов`язки), організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис підприємство встановлює самостійно відповідно до потреб господарської діяльності (ст. 64 Господарського кодексу України) та законодавства України.

Оскільки п. 2 додатка В до Національного Класифікатора надано право розширювати назви посад, які уточнюють місце роботи, Позивач при утворенні нових посад застосовував базову назву професії згідно з Класифікатором та її розширення з урахуванням відділу і підрозділу підприємства.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_9 зазначена посада «економіст планово-диспетчерського відділу». Разом з тим, у трудовій книжці ОСОБА_10 зазначена посада «економіст відділу управлінського та консолідованого обліку».

Відповідно до організаційної структури підприємства та штатного розкладу це різні посади з рідними посадовими обов`язками та посадовими окладами.

Згідно з штатним розкладом ТОВ «Телекомунікаційні технології» від 01.08.2017 р., від 01.09.2017 р., від 01.10.2017 р., від 01.11.2017 р., від 01.12.2017 р. та від 01.01.2018 р. зазначено повне найменування посад ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Внаслідок того, що за посадою економіст відділу управлінського та консолідованого обліку згідно штатного розкладу ( ОСОБА_10 ) підвищення посадового окладу відбулося у жовтні 2017 року, відповідно у січні 2018 року індексація за даною посадою не нараховувалась.

Разом з тим за посадою економіст планово-диспетчерського відділу власного виробництва ( ОСОБА_9 ) підвищення окладу відбулося у червні 2017 року, тому у січні 2018 року була нарахована індексація на величину приросту індексу споживчих цін. Розгорнутий розрахунок наведено у бухгалтерській довідці від 25.01.2021 р.

Таким чином, відсутність індексації у ОСОБА_10 є обґрунтованою та відповідає нормам чинного законодавства.

У трудовій книжці ОСОБА_11 зазначена посада «інженер проектно-конструкторського відділу».

Разом з тим, у трудовій книжці ОСОБА_12 зазначена посада «інженер відділу управління портфелем проектів широкосмугових рішень».

У трудовій книжці ОСОБА_13 зазначена посада «інженер проектно-конструкторського відділу».

У трудових книжках ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зазначена посада «інженер проекту музичної платформи».

Підвищення посадового окладу за посадою «інженер проектно-конструкторського Департаменту маркетингу, збуту і НДЦКР рішень з обліку ресурсів» ( ОСОБА_11 ) відбулося у лютому 2017 року, тому у січні 2018 року була нарахована індексація на величину приросту індексу споживчих цін. Втім за посадами: інженер проектно-конструкторського відділу Департаменту НДЦКР широкосмугових рішень (Білецький А.АГ), інженер відділу управління портфелем проектів широкосмугових рішень Департаменту маркетингу і збуту широкосмугових рішень ( ОСОБА_12 ), інженер проекту музичної платформи Департаменту стартапів ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) було підвищення посадових окладів відповідно: вересень 2017 р., грудень 2017 р., жовтень 2017 р. Відповідно, у січні 2018 року індексація за вказаними посадами не нараховувалась.

Таким чином, відсутність індексації у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є обґрунтованою та відповідає нормам чинного законодавства.

Крім того, правильність нарахування індексації за аналогічний період (січень 2018 року) була перевірена головним управлінням Держпраці в Одеській області 06.07.2018 р. - 19.07.2018 р.

За результатами перевірки складена Довідка про стан дотримання законодавства про працю М ОД514/139/Д від 19 липня 2018 р., відповідно до якої розрахунок індексації заробітної плати відповідає встановленому порядку п.4 ПКМУ №1078 (п. 6.31).

Таким чином, матеріали справи спростовують доводи апелянта про порушення позивачем вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Проте, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування п.3 Припису від 26.01.2021 року (порушення частини першої статті 128 Кодексу законів про працю України, загальний розмір відрахувань із заробітної плати перевищує двадцять процентів) з огляду на таке.

В п.8 Акту від 21 січня 2021 року № 15/5.5-06/4.1/08-44 зафіксовано, що під час перевірки адміністрацією позивача був наданий наказ від 06.02.2020 року №042тр., відповідно до якого ОСОБА_16 , завідуючий складом комплектації виробничого комплексу №2, видано безвідсоткову позику в розмірі 70000 грн. 00 коп., зі строком погашення 12 місяців, починаючи з заробітної плати за березень 2020 року. Підставою для видання такого наказу є заява ОСОБА_16 . Відповідно до наказу керівника від 31.03.2020 року № 238, у зв`язку з карантинними заходами направляти частину заробітної плати ОСОБА_16 щомісяця на погашення позики згідно з договором №06/02/2020 ДП від 06.02.2020 року про надання безвідсоткової позики у розмірі 5850,00 грн. Відповідно до наданих розрахунково-платіжних відомостей нарахування заробітної плат ОСОБА_16 встановлено, що за 2020 рік було зроблено наступні утримання: у березні 5850,00 грн. (28% від нарахованої заробітної плити), у квіті 5850,00 грн. (35% від нарахованої заробітної плити), тощо. Отже, при виплаті заробітної плати ОСОБА_16 загальний розмір усіх відрахувань перевищує двадцять відсотків від загально нарахованої заробітної плати.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до частин 1, 4 ст. 48 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується та кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КЗпП України та ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КЗпП України обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до матеріалів справи, 04.02.2020 року начальником складу ПК-2 ОСОБА_16 подана заява на ім`я директора ТОВ «Телекомунікаційні технології» про надання безвідсоткової позики у розмірі 70 000 грн.

06.02.2020 року між ТОВ «Телекомунікаційні технології» в особі директора ОСОБА_17 та громадянкою України ОСОБА_16 укладений Договір про надання безпроцентної позики № 06/02/2020 ДП.

Відповідно до п. 2 Договору, розмір позики складає 70 000 грн.

Пунктами 5-6 Договору передбачено, що строк повернення позики складає 12 календарних місяців, починаючи із заробітної плати за березень 2020 року.

Позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати Позичальника нижчезазначених сум: за березень 2020 року 5850,00 грн.; за квітень 2020 року 5850,00 грн.; за травень 2020 року 5850,00 грн.; за червень 2020 року 5850,00 грн.; за липень 2020 року 5850,00 грн.; за серпень 2020 року 5850,00 грн.; за вересень 2020 року 5850,00 грн.; за жовтень 2020 року 5850,00 грн.; за листопад 2020 року 5850,00 грн.; за грудень 2020 року 5850,00 грн.; за січень 2021 року 5850,00 грн.; за лютий 2021 року 5650,00 грн.

Наказом директора ТОВ «Телекомунікаційні технології» №042 ТР від 06.02.2020 року ОСОБА_16 надано безвідсоткову позику у розмірі 70 000 грн. строком на 12 місяців, з відрахуванням із заробітної плати починаючи з березня 2020 року.

Наказом директора ТОВ «Телекомунікаційні технології» № 238 ТР від 31.03.2020 року, у зв`язку карантинними заходами визначено направляти частину заробітної плати ОСОБА_16 щомісяця на погашення позики згідно з Договором № 06/02/2020 ДП від 06.02.2021 року у розмірі 5850,00 грн. на підставі заяви ОСОБА_16 від 31.03.2020 року.

Суд зазначає, що із зарплати працівника можуть відраховуватися суми відповідно до рішення суду й за виконавчими документами; суми заборгованості працівника перед роботодавцем, зазначені в ч. 2 ст. 127 КЗпП; суми оплати за товари, придбані згідно з Правилами № 383.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Відрахування із заробітної ОСОБА_16 щомісяця на погашення позики згідно з Договором № 06/02/2020 ДП від 06.02.2021 року у розмірі 5850,00 грн. здійснені відповідачем за особистою письмовою заявою ОСОБА_16 від 31.03.2020 року, що узгоджується з положеннями ст. 24, 25 Закону України «Про оплату праці» та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 127 КЗпП України, за змістом якої власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування із заробітної плати у випадках, прямо передбачених цією нормою закону. Подавши заяву про відрахування із заробітної плати коштів на погашення своїх зобов`язань за договором перед відповідачем, позивач таким чином розпорядилась своєю заробітною платою.

Як вбачається з розрахунку погашення заборгованості направлення частини заробітної плати на погашення позики здійснюються щомісяця з березня 2020 року по січень 2021 року у сумі 5850,00 грн., за лютий 2021 року 5650,00 грн., та становлять більше 20% заробітної плати працівника.

При цьому апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про застосування в цьому випадку обмежень, встановлених ст. 128 КЗпП України, оскільки, як правильно зазначив апелянт ТОВ «Телекомунікаційні технології» наказ директора товариства про направлення частини заробітної плати працівника на погашення позики, був виданий не на підставі ч. 2 ст. 127 КЗпП України, а у зв`язку із виникненням правовідносин згідно із ст. 1049 ЦК України, та за заявою самого працівника,.

Таким чином, заборгованість яка виникла у працівника перед ТОВ «Телекомунікаційні технології» не відноситься до жодного виду утримання, зазначеного в п.п 1-3 ч. 2 ст. 127 КЗпП, та на ці правовідносини не можуть розповсюджуватись вимоги ст. 128 КЗпП України щодо обмеження розміру відрахувань із заробітної плати.

За таких обставин, апеляційний суд вважає що висновки Головного управління Держпраці в Одеській області, викладені в пункті п.8 Акту від 21 січня 2021 року № 15/5.5-06/4.1/08-44 є помилковими, та як наслідок, наявні правові підстави для скасування пункту п.3 Припису від 26.01.2021 року.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення в частині, якою відмовив у задоволені позовних вимог про скасування п.3 Припису від 26.01.2021 року, внаслідок чого апеляційна скарга Головного управління Держпраці в Одеській області має бути залишена без задоволення, а апеляційна скарга ТОВ «Телекомунікаційні технології» підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення скасуванню в частині, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про скасування п.3 Припису від 26.01.2021 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, апеляційний суд вважає, що на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області мають бути відшкодовані судові витрати, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в цій справі, в сумі 3405 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 420/9132/21 скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 3 припису Головного управління Держпраці в Одеській області №15/4.1/0//44-79 від 26 січня 2021 року, та ухвалити в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та сувати пункт 3 припису Головного управління Держпраці в Одеській області №15/4.1/0//44-79 від 26 січня 2021 року

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 420/9132/21 залишити без змін.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області (), судові витрати, сплачений судовий збір, в сумі 3405 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.12.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.