Справа № 200/13102/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 р. Справа№200/13102/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання рішення незаконним та скасування його, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, 46), у якому просить:

- рішення Лиманської міської ради Донецької області від 16.09.2021 року Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1000 га район Голубих озер м. Лиман визнати незаконним та скасувати його;

- зобов`язати Лиманську міську раду Донецької області повторно розглянути на сесії міської ради заяву ОСОБА_1 від 03.08.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1000 га район Голубих озер м. Лиман та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на зазначену земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, додавши усі необхідні документи. У відповідь на заяву позивача відповідачем винесено спірне рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану забудови міста. Проте, з наведеною позицією Лиманської міської ради Донецької області позивач не згоден та вважає її протиправною. Наведе стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.11.2021 року відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позов в якому зазначив, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1 стала невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану м. Лиман, затвердженому у встановленому законом порядку. Зазначене відповідає вимогам статей 38, 39 Земельного кодексу України. Всі наміри забудови земельних ділянок повинні узгоджуватись з Генеральним планом населеного пункту, який є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні. Відповідно до викопіювання з генерального плану м. Лиман, район Голубих озер вбачається, що земельна ділянка, яку планував отримати ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва, знаходиться в межах зелених зон населених пунктів.

У зв`язку з наведеним просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

22.11.2021 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав відповідь на відзив, у яких наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на протиправність та необґрунтованість ненадання йому дозволу на розробку проекту землеустрою. Крім того зазначив, що відповідачем не надано належних доказів, що територія, на якій розміщена спірна земельна ділянка, належить до території зелених зон або зелених насаджень. Підтвердженням такої приналежності землі може виступати належним чином завірені копії затверджених Генерального плану населеного пункту, планів зонування, детальних планів території. Для підтвердження чинності елементів такої містобудівної документації, повинні надаватись копії відповідних рішень органу місцевого самоврядування про затвердження такої містобудівної документації. Зазначає, що на території, де ним планувалось отримати земельну ділянку, у безпосередній близькості розміщуються земельні ділянки із аналогічним запитуваному цільовим призначенням, які вже передані у приватну власність іншим громадянам.

З 06.12.2021 року по 20.12.2021 року суддя Бєломєстнов О.Ю. перебував у відпустці. Справу розглянуто у розумний строк після виходу судді з відпустки.

Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є громадянином України та учасником бойових дій. Зазначене підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 19.04.2012 року, та посвідченням серії НОМЕР_3 від 25.11.2015 року.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Лиманської міської ради Донецької області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва приблизно площею до 0,10 га, яка належить до комунальної власності Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області, із місцем розташування згідно з фотоматеріалами, які додано до заяви.

Дане питання розглядалося на засіданні постійної комісії питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи 30.08.2021, про що свідчить протокол №19 (питання 62). За результатом розгляду вирішили відмовити у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану забудови міста.

Рішенням Лиманської міської ради Донецької області № 8/14-2021 від 16.09.2021 року відмовлено громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1000 га, район Голубих озер, м. Лиман у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану забудови міста.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".

Відповідно до статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Частинами шість - сім статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280) визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах, функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст.10). Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно п. 34 ст. 26 Закону № 280, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

З рішення Лиманської міської ради Донецької області № 8/14-2021 від 16.09.2021 року вбачається, що розглянувши звернення громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, міська рада вирішила відмовити позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1000 га, район Голубих озер, м. Лиман у зв`язку з невідповідністю Генеральному плану забудови міста.

Проте, відмовляючи ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем у спірному рішенні не було обґрунтовано в чому саме полягає невідповідність поданих позивачем графічних матеріалів Генеральному плану забудови міста Лиман, затвердженому у встановленому законом порядку.

З приводу таких встановлених обставин, у контексті захисту прав особи через призму «правомірних або законних очікувань» варто зазначити, що право власності може тлумачитися у контексті «виправданих очікувань» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Судовому захисту належить не лише порушене право, а й порушений законний інтерес, що не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, іншим загальноправовим засадам. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, що не суперечать Конституції (254к/96-ВР) і законам України. Поняття «охоронюваний законом інтерес», означає правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Позивач у контексті цінності верховенства права мав сподівання на задоволення правомірних очікувань в отриманні мотивованої відповіді на заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, та/або дотримання процедури розгляду звернення з метою досягнення власного інтересу/задоволення потреб.

ЄСПЛ у рішенні Pine Valley Developments Ltd and Others проти Ірландії від 23.10.1991, № 12742/87 зазначив, що ст.1 Першого Протоколу до ЄКПЛ може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому. ЄСПЛ зазначив, що перша та найбільш важлива вимога ст.1 Першого протоколу до ЄКПЛ у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі Iatridis проти Греції від 25.03.1999, №31107/95. Вимога щодо законності у розумінні ЄСПЛ вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Hentrich проти Франції» від 22.09.1994, № 13616/88 (п.42) та Рішення у справі Kushoglu проти Болгарії» від 10.05.2007 № 48191/99 (пп.49-62).

Крім того, Європейською хартією місцевого самоврядування передбачено: місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування у межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення. Органи місцевого самоврядування мають право використовувати засоби правового захисту для забезпечення вільного здійснення своїх повноважень і поважання принципів місцевого самоврядування, які утілені в конституції чи національному законодавстві.

Конституцією України передбачено: усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст.40); органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст. 144).

Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб (ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Ризик свавільності є особливо очевидним в умовах, коли повноваження публічних службовців здійснюються без обґрунтування та зазначення мотивів прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Судом встановлено, що оскаржуване у справі рішення Лиманської міської ради Донецької області № 8/14-2021 від 16.09.2021 року прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва, не містить конкретизації невідповідності Генеральному плану забудови міста, тобто недостатньо мотивовано.

З огляду на доводи позивача про наявність біля спірної ділянки інших земельних ділянок, відведених з аналогічним цільовим призначенням, така немотивованість не відповідає принципу належного урядування та свідчить про формальний підхід відповідача до виконання покладених на нього обов`язків.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо розташування спірної земельної ділянки у межах зелених зон населених пунктів, оскільки відповідна підстава для відмови у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою не зазначена у відповідному рішенні відповідача.

Таким чином, за результатом дослідження обставин і оцінки доказів, аналізу норм законодавства, враховуючи доводи сторін, а також те, що відповідач, як орган владних повноважень, не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення з огляду на його невмотивованість, суд приходить до висновку про те, що позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області №8/14-2021 від 16.09.2021 року про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в районі Голубих озер, м. Лиман, - підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1000 га, район Голубих озер, м. Лиман, суд зазначає наступне.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суттю якого на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач, зазначивши у своєму рішенні про те, що був здійснений розгляд заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, обмежився формальною відмовою у задоволенні такого клопотання, без їх обґрунтувань.

Судом під час розгляду даної справи не встановлено, що місце розташування земельної ділянки, щодо якої позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відповідає вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний аналіз належить до компетенції відповідача, який має для цього обсяг необхідної документації.

За відсутності встановлення судом виконання всіх умов, визначених ст. 122 ЗК України для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача буде порушувати частину четверту статті 245 КАС України.

Зважаючи на це в даному випадку належним способом захисту права позивача у спірних відносинах є зобов`язання Лиманської міської ради Донецької області на черговій сесії повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1000 га, район Голубих озер, м. Лиман, з урахуванням висновків суду.

Такий висновок суду узгоджується, зокрема з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 червня 2019 року по справі 808/4158/17 та постанові від 08 серпня 2019 року по справі 808/3080/17.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

За правилами ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, згідно із пунктом 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись статтями 5-10, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання рішення незаконним та скасування його, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області № 8/14-2021 від 16.09.2021 року про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в районі Голубих озер, м. Лиман.

Зобов`язати Лиманську міську раду Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, 46) на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1000 га, район Голубих озер, м. Лиман, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 29 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.