Справа № 380/5693/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5693/21 пров. № А/857/13698/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Грень Н. М. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування при призначенні їй вперше пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) з 01.03.2021 осучасненого показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11, що становить 5426,60 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати їй з 01.03.2021 пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії - 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.03.2021 відповідач з власної ініціативи призначив їй пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV вперше та при визначенні заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії за віком, протиправно застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,40 грн, який використовується для перерахунку пенсій, які вже були раніше призначені відповідно до норми Закону №1058-IV.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що для обчислення пенсії підлягає врахуванню середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсію, тому при призначенні їй пенсії з 01.03.2021 слід застосовувати середню заробітну плату за 2018, 2019, 2020 роки.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з червня 2006 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01.03.2021 відділом перерахунків пенсій №1 позивача переведено (автоматизованим способом) на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV за матеріалами пенсійної справи, оскільки розмір пенсійної виплати збільшився на 37,93 грн.

03.03.2021 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо пенсійного забезпечення, у відповідь на яку листом від 17.03.2021 повідомлено ОСОБА_1 , що пенсію їй нараховано відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу 35 років 09 місяців 03 дні. При цьому, середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії становить 7604,73 грн, яка врахована за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з 01.07.2000 по 31.05.2006 згідно з індивідуальними даними про застраховану особу, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,40138, із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки 5426,60 (3764,40*1,17*1,11*1,11).

Позивач не погодилася з таким розрахунком пенсійної виплати, здійсненим з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, а не показника за 2018, 2019, 2020 роки, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно здійснив розрахунок пенсійної виплати ОСОБА_1 , з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 року, який становить 5426,00 грн, що відповідає приписам Закону №1058-ІV із врахуванням внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII змін, що регулюють порядок переведення пенсій, призначених за іншими законами, на пенсії на умовах цього Закону, в частині застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (в редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктом 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Так, частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

В свою чергу, частиною другою статті 40 Закону 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, у разі призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі 21-612а14.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не зверталась і з 01.03.2021 автоматизованим способом їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Отже, фактично пенсію за віком згідно із Законом №1058-IV позивачу призначено вперше в березні 2021 року.

Колегія суддів вважає, що станом на березень 2021 року позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а саме на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням вона до цього часу не зверталася.

З огляду на зазначене, а також ураховуючи приписи частини другої статті 40 Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV у 2021 році має застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, а не здійснюватися перерахунок пенсії через перехід з пенсії, передбаченої Законом України «Про державну службу» на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.

Що стосується покликання відповідача на пункт 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, апеляційний суд зазначає, що зазначене положення не поширюється на спірні правовідносини, оскільки позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №1058-IV в березні 2021 року вперше, що не відповідає умовам, зазначеним у вказаному пункті розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та виключає підстави для обчислення розміру нового виду пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV з 01.03.2021 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати їй з 01.03.2021 пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії - 2018-2020 роки.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позову.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви сплатила судовий збір 908 грн та за подання апеляційної скарги 1362 грн судового збору.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлений ОСОБА_1 позов є підставним та підлягає задоволенню, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судових витрат в розмірі 2270 грн.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 380/5693/21 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 березня 2021 року показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 березня 2021 року пенсії за віком згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії - 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 28.12.2021