Справа № 813/4060/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/4060/17 пров. № А/857/15932/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» про визнання протиправним та скасування рішення, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення рішення: 12:01:15,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 31.05.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» (далі ТзОВ «Бальтазар») про:

- визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради міста Львова від 29.07.2014 № 126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 »;

- скасування наданих Виконавчим комітетом Винниківської міської ради міста Львова містобудівних умов та обмежеь забудови земельної ділянки на проектування та будівництво Товариством з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 від 29.07.2014 № Н0-13-07-2014;

- скасування реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларації про початок виконання будівельних робіт за № ЛВ 72 від 29.08.2014 на будівництво зблокованих житлових будинків по АДРЕСА_1 (замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», код в ) згідно містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 від 29.07.2014, які надані Виконавчим комітетом Винниківської міської ради міста Львова згідно рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради міста Львова від 29.07.2014 № 126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради міста Львова від 29.07.2014 № 126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 » та скасовано надані Виконавчим комітетом Винниківської міської ради міста Львова містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та будівництво Товариством з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» () багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 № Н0-13-07-2014 від 29.07.2014.

Скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларації про початок виконання будівельних робіт за №ЛВ 72 від 29.08.2014 на будівництво зблокованих житлових будинків по АДРЕСА_1 (замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», код в ).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради (, м. Львів, площа Ринок, 1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив чи відповідають спірні містобудівні умови та обмеження вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій м. Винники, також не підтвердив на час прийняття Виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова спірного рішення затвердження захисної зони річки Марунька, водогосподарського паспорта та правил експлуатації ставка - водойми на земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 № 775/23307.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ТзОВ «Бальтазар» подало апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано постанову Верховного Суду від 15.01.2020, у якій зазначається, що судами попередніх інстанцій не перевірено відповідність намірів будівництва, визначених в оскаржуваних містобудівних умовах та обмеженнях та не надано належної оцінки останнім.

Зазначає, що судом не перевірено чи відповідають спірні містобудівні умови та обмеження вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання, планування, забудови, іншого використання території м. Винники, які діяли на момент видачі таких містобудівних умов та обмежень.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, що у ній наведені.

У судовому засіданні представник позивача заперечив щодо доводів апелянта та просив залишити рішення суду без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апелянта та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,02223 га, кадастровий номер :07:002:0163, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування будівель. На вказаній земельній ділянці розташований ставок-водоймище, площею 0,4214 га з площею водного дзеркала 0,3706 га, що підтверджується Водогосподарським паспортом та Правилами експлуатації ставка-водойми на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , розроблений Львівською гідрогеолого-меліоративною експедицією Державного агенства водних ресурсів України та затверджений 25.11.2014 року. Водний об`єкт розташований на водоскидному каналі з Винниківського озера, басейна річки Маруньки. З земельною ділянкою позивача межує земельна ділянка площею 0,3172 га, :07:002:0167, власником якої є Винниківська міська рада, правонаступником якої є Львівська міська рада.

29.07.2014 рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради м. Львова за №126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 » надано ТОВ «Бальтазар» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , за № Н0-13-07-2014.

29.08.2014 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області зареєстровано декларацію (№ ЛВ 72) про початок виконання будівельних робіт зблокованих житлових будинків по АДРЕСА_1 (замовник ТОВ «Бальтазар»).

Рішенням Винниківської міської ради м. Львова від 12.05.2016 № 349 ТОВ «Бальтазар» продовжено строком на 2 роки термін оренди земельної ділянки площею 0,3172 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:002:0167 для будівництва багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови за умови погодження плану забудови, обмеженої охоронними зонами існуючих водних об`єктів та відступу від існуючого житлового будинку.

Рішенням суду по даній справі від 21.03.2018 у задоволені позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Винниківської міської ради м. Львова (правонаступник - Львівська міська рада), Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», про визнання протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради міста Львова від 29.07.2014 № 126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 », скасування містобудівних умов та обмежень, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за № ЛВ 72 від 29.08.2014, відмовлено повністю.

11.07.2018 апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року в справі №813/4060/17 без змін.

15.01.2020 року постановою Верховного Суду по даній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження виконавчого комітету Винниківської міської ради м. Львова визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Абзацом третім частини восьмої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу ІІ Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109 (далі - Порядок № 109) містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, зокрема, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання містобудівних умов та обмежень або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 803/1231/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 823/5265/15, від 20 березня 2019 року у справі № 810/726/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/13358/17, від 14 травня 2019 року у справі № 405/1090/17, від 29 листопада 2019 року у справі № 335/2236/15-а(2-а/335/1/2016).

Як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради м. Львова від 29 липня 2014 року № 126 ТОВ «Бальтазар» надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по вул. Ломоносова у м. Винники.

Щодо правомірності рішення відповідача 1 щодо надання містобудівних умов та обмежень з огляду на відсутність на час прийняття Виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова оскаржуваного рішенням затвердження захисної зони річки Марунька, водогосподарського паспорта та правил експлуатації ставка - водойми на земельній ділянці ОСОБА_1 по вул. Забава, 106 у м. Винники, Львівської області № 775/23307, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 87 Водного кодексу України водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється, встановлюється для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм.

Статтею 88 Водного кодексу України встановлено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Аналогічні за змістом положення закріпленні у статті 60 Земельного кодексу України.

Згідно з положеннями статті 61 Земельного кодексу України та статті 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, яким встановлено єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них.

Так, наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44 затверджено Державні будівельні норми «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (далі - ДБН 360-92), які обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Згідно з підпунктом «а» пункту 10.4 ДБН 360-92 розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається на землях заповідників, заказників, природних національних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків і водоохоронних зон.

Відповідно до пункту 10.17 ДБН 360-92 розміри водоохоронних зон визначаються з урахуванням рельєфу місцевості, рослинного покриву, характеру їх використання і погоджуються з органами по регулюванню використання і охороні вод і землі місцевими органами державної виконавчої влади. Прибережні смуги річок установлюються по обох берегах уздовж урізу води (у меженний період) завширшки: для річок довжиною понад 100 км - до 100 м.; для річок довжиною 50 - 100 км - до 50 м.; для річок довжиною до 50 км - не менше 20. Уздовж берегів водойм прибережні смуги установлюються завширшки не менше 20 м від урізу води, що відповідає нормальному підпертому рівню водойми.

У постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-184цс15, Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 810/726/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/13358/17 міститься правовий висновок, відповідно до якого при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон.

Даний висновок також узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 806/11/16, від 26 червня 2019 року у справі № 814/2389/15.

Верховний Суд постановою від 15.01.2020 по даній справі, задовольняючи касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції звернув увагу щодо неправомірності неврахування у містобудівних умовах та обмеженнях прибережної захисної смуги річки Марунька та водойми на земельній ділянці по АДРЕСА_1 з причини відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги річки Марунька, а також водогосподарського паспорта та правил експлуатації водойми.

Відтак зазначив, що суди попередніх інстанцій мали встановити наявність прибережної захисної смуги вказаних водойм з урахуванням всіх наявних у матеріалах справи доказів, визначити їх статус на підставі перевірки, зокрема, містобудівної документації м. Винники, за необхідності витребувати відомості з управління водних ресурсів, та на цій підставі здійснити оцінку правомірності неврахування відповідної водойми у містобудівних умовах та обмеженнях.

Судом першої інстанції зазначених обставин не встановлено.

Разом з тим, апелянтом надано апеляційному суду Висновок № 10 судової гідротехнічної експертизи Незалежного центру судових експертиз Навчально-наукового інституту права Національного університету водного господарства та природокористування від 10.12.2021

Експерти попереджені про відповідальність, передбачену статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України, відтак апеляційним судом береться до уваги зазначений доказ.

На вирішення судової гідротехнічної експертизи постановлено такі питання:

1) Чи відбулась зміна/втручання в русло річки Марунька в м. Винники Львівського району Львівської області на ділянці річки:

АДРЕСА_3 ) Якщо відбулась зміна русла річки Марунька на вищезазначеній ділянці, то внаслідок яких дій, яким чином?

3) Які дії необхідно здійснити для відновлення положення русла річки на зазначеній ділянці?

4) Чи відбулось таке втручання (зміна русла річки Маруиька) в інтересах/для задоволення потреб фізичних/юридичних осіб, якщо так, чи можливо визначити таких осіб та яким чином відбулись така зміна?

5) Чи відповідають Паспорт на водний об`єкт №8.5 в АДРЕСА_1 , Паспорт водного об`єкта розроблений Дублянським управлінням водних ресурсів, 2014 та Заходи по організації ПЗС ставка по пул. Забава, 106, м. Винники, Львів, 2017, вимогам земельного, водного законодавства, іншим нормативно-правовим актам України? Якою документацією має підтверджуватись наявність водного об`єкту на земельній ділянці кадастровий №:07:002:0163, за адресою АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_1 ).

6) Чи дозволяє водне законодавство України здійснювати будівництво багатоквартирного блокового житлового будинку на земельній ділянці, кадастровий номер №07:002:0167, за адресою АДРЕСА_1 (ТОВ «Бальтазар»), що знаходиться нижче прививатної території, кадастровий номер №:07:002:0163, за адресою АДРЕСА_5 (власник ОСОБА_1 ).

На зазначені питання відповідно надано наступні висновки:

1) За проміжок часу, що складає більше 70 років (з 1950 до 2021 рр.) про який наголошує Замовник щодо можливих змін русла річки Марунька за цей час, можна однозначно відповісти, що за такий великий період часу відбулися значні зміни гідрологічного режиму (водності) річки Марунька, планового та висотного розташування (конфігурації) русла, наносного режиму, гідрохімічного складу води тощо не тільки на досліджуваній ділянці річки: ( АДРЕСА_3 ), але на всій її довжині, що складає 14 км. Безумовно, що більша частина цих змін в житті річки викликана внаслідок прямого або побічного втручання та здійснення негативних дій з боку антропогенного фактора за останні роки.

Якщо порівняти планове розташування (конфігурацію) русла р. Марунька в часі на зазначеній ділянці ( АДРЕСА_3 ), особливо вздовж території гр. ОСОБА_1 , то можна прийти до висновку, що значних планових змін на цій ділянці русло не притерпіло. Проблема полягає в тому, що русло «втратило» заплави, а також відбулися значні зміни висотного (вертикального) положення дна русла річки, і тому річка в зв`язку з цими процесами зазнала змін рівнів води вільної поверхні і водності вищерозташованих ділянках.

Частина русла річки, яка протікає вздовж приватної території гр. ОСОБА_1 каналізована, що неприпустимо: річка, практично, зникла і перетворилась в канал.

2) Дії, які спричинили зміни русла річки, що призвело до погіршання стану р. Марунька, та можуть призвести до подальшої деградації річки та її існування, наступні:

- тотальна забудова заплавних територій малої річки Марунька, русло якої натепер, як виявилось, проходить через приватизовані забудовані території, які раніше вважались заплавами та брали активну участь в житті річки під час паводків або повеней, то натепер такі території (заплави) відсутні, що не дає змоги здійснюватись процесу самоочищення річки, про це зазначають і місцеві жителі м. Винники;

- повна відсутність водоохоронних зон і прибережних захисних смуг (ПЗС) для річки, та нехтування щодо їх влаштовування (винесення в натуру) з боку забудовників на приватизованих територій, що є порушенням водного законодавства по відношенню до природних водних об`єктів (річок), оскільки вони відносяться до об`єктів державного фонду;

- надмірне антропогенне навантаження з боку будівництва вище за течією дріжджового комбінату безпосередньо на заплаві і в руслі річки, що призвело до попадання надмірної кількості будівельного піску в русло річки, який зменшує живий переріз русла, зменшує пропускну спроможність річки, спричиняє надмірне підвищення відміток дна русла та рівнів води в річні внаслідок відкладання піску (наносів) в руслі а також на невисоких берегах річки, особливо під час спаду паводка або повеней. Виявилось, що рівень ґрунтових вод, який виклинюється в колодязях місцевих жителів, набагато нижчий за рівень води в річці Марунька, що не дозволяє дренувати прибережні території і може спричиняти їх підтоплення;

- відсутність водоохоронних зон і прибережних захисних смуг навколо водойми. Попереднє влаштування ставка (ще у 1053 р. в якості пожежної водойми), з наступним, спонтанним його використанням на території приватного підприємства «ГЛОБУС», надалі, з переоформленням права власності на земельну ділянку на кадастровий номер №:07:002:0163 - на гр. ОСОБА_1 з використанням водойми у своїх власних цілях викопувалось без належних умов, без належних проектів реконструкції такої водойми, адже з однієї водойми на сьогоднішній день є дві окремі, без зміни функціонального призначення (згідно документів щодо відчуження цілісного майнового комплексу у 1996 році - пожежна водойма), без створення водоохоронних зон і прибережних захисних смуг і для річки і для водойми/водойм.

3) Дії щодо відновлення русла річки.

Повернути річці природний стан практично неможливо, але її захистити від подальшої деградації та знищення з боку дії антропогенних факторів можна, а саме:

1) Повернути річкам запливи це вимога Водного законодавства.

2) Виконати проекти і вивести в натуру межі водоохоронних зон і прибережних захисних смуг на усій довжині річки, що складає 14 км.

3) Рекомендувати здійснити витребування земель, на яких розташовані водні об`єкти у комунальну чи державну власність, які не можуть перебувати у власності фізичних осіб з врахуванням обмежень визначених водним законодавством.

4) - Однозначно можна зробити висновок про зміни, що сталися, і стаються в подальшому часі з руслом р. Марунька, відбулися з безпосереднього або побічного втручання конкретної особи або групи осіб для вирішення своїх особистих потреб з використанням при цьому, природних водних ресурсів, які, як вважають задіяні в цьому процесі особи, що природні води нічого не вартують, не задумуючись про наслідки від такого рішення.

- Осіб, які мають відношення до змін русла річки можна визначити, оскільки русло річки частково проходить по забудованих приватизованих територіях, власникам яких хтось надав дозвіл на незаконне будівництво або вони на свій розсуд зреалізували таке будівництво, порушуючи там самим водне законодавство України, не дотримуючись норм, вимог та меж влаштування водоохоронних зон і прибережних захисних смуг. Є інша частина власників, що мають приватизовані території, які межують з руслом названої річки, і вони теж не виконують вимог щодо влаштування ПЗС.

- Яким чином (внаслідок яких дій) відбулися зміни русла річки Марунька ми вже надали відповідь у - «Відповіді на 2 питання».

- Основне зусилля усіх повинно бути направлено на збереження запасів прісної води, бо в недалекому майбутньому нас усіх очікує гострий дефіцит питної води.

5) Паспорт на водний об`єкт №8.5 в м. Винники, вул. Хмельницького, Львів, 2012, Паспорт водного об`єкта, розроблений Дублянським управлінням водних ресурсів, 2014 та Заходи по організації ПЗС ставка по вул. Забава, 106, м. Винники, Львів, 2017, не є офіційними документами і не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки за такими документами неможливо ідентифікувати водойму, яка в ньому зазначена, оскільки відсутні інвентаризаційна справа, топографо-геодезична зйомка водного об`єкта, ситуаційний план водного об`єкта, план водного об`єкта М 1:500 1:2000, плани та розрізи всіх основних елементів гідровузла (водопідвідних, водорегулювальних, водовідвідних, водоскидних та інших споруд), поздовжний профіль по осі водного об`єкта, поперечні перерізи у характерних місцях (створах), графіки залежності площі водного дзеркала та об`єму води у ставку від відмітки рівня води.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження інтегрованих підходів управління водними ресурсами з басейновим принципом» від 04.10.2016 №1641-VII та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 №372 внесено зміни до Порядку ведення державного водного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1996 №413. Зокрема, зазначеними змінами передбачено, що розділ «Поверхневі води» державного водного кадастру доповнюється частиною щодо обліку водних об`єктів. Повноваження щодо ведення розділу «Поверхневі води» у частині обліку поверхневих водних об`єктів покладено на Держводагенство України. Відповідно до вимог Водної Рамкової Директиви ЄС наразі розроблено геопортал «Водні ресурси України», в якому міститься інформація про розташування та межі поверхневих водних об`єктів за такими дескрипторами для річок довжиною більше 10 км, для озер площею більше 0,5 км2. На сьогодні інших вимог щодо обліку поверхневих водних об`єктів не існує. Під час дослідження було використано геопортал «Водні ресурси України» Водного кадастру України та за даними геопорталу було встановлено, що у межах досліджуваної ділянки кадастровий номер №:07:002:0163 природні водні об`єкти відсутні.

6) Взявши до уваги відповідь на 5 питання, яке було поставлено до судової гідротехнічної експертизи, де було сказано, що за результатами дослідження геопорталу «Водні ресурси України» Водного кадастру України встановлено, що у межах приватної ділянки, кадастровий номер №:07:002:0163 ( ОСОБА_1 ) природні водні об`єкти відсутні, а наявність штучних водних об`єктів не підтверджується жодними офіційними документами. В такому випадку можна констатувати, що будівництво багатоквартирного блокового житлового будинку на земельній ділянці: кадастровий номер №07:002:0167, за адресою АДРЕСА_1 (ТОВ «Бальтазар») можна здійснювати, оскільки це не суперечить водному законодавству України.

Відтак, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що Винниківська міська рада, надаючи оскаржуваним рішенням №126 від 29.07.2014 містобудівні умови та обмеження №НО-13-07-2014 від 29.07.2014, порушила вимоги водного та природоохоронного законодавства, існуючі обмеження забудови на місцевості.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт .

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обгрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженим постановою КМУ від 13.04.2011 № 466 (далі - Порядок № 466), Інспекція протягом 5 робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та вносить її до єдиного реєстру.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

У разі коли Інспекція не зареєструвала декларацію або не повернула її в установлений строк, заявник набуває право на виконання будівельних робіт на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована, чи повернута. У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

У разі коли право на будівництво об`єкта передано іншому замовнику або змінено осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, замовник протягом трьох робочих днів звертається до Інспекції, яка зареєструвала декларацію, з повідомленням про зміну даних у зареєстрованій декларації за формою згідно з додатком.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що Інспекція під час здійснення реєстрації оскаржуваної реєстрації порушувала наведені норми права.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 813/4060/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 29.12.2021 року