Справа № 813/7563/14
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Костецький Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/7563/14 пров. № А/857/14465/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

представника апелянта: Сірого А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 813/7563/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2014р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ від 23.10.2014р. № 1460-к про звільнення з посади прокурора Львівської області;

-поновити на посаді прокурора Львівської області;

-стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу;

30.12.2014р. Гошовський подав до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення в його користь з Генеральної прокуратури України середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ( т.1 а.с.130)

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2014р. суд прийняв відмову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та закрив провадження в цій частині. ( т.1 а.с. 136)

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2020р., суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача прокуратуру Львівської області.

10.12.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд з уточнюючою позовною заявою, в якій зокрема, просив суд, стягнути з прокуратури Львівської області в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. ( т.4 а.с. 34).

Разом з тим, із змісту протоколу судового засідання від 24.02.2020р. видно, що суд на місці ухвалив прийняти до провадження заяву ОСОБА_1 від 10.12.2019р. без врахування вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ( т. 4 а.с. 98)

ч.1 ст. 47 КАС України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2014р. підготовче провадження у справі закінчено та призначено справу до судового розгляду.

10.01.2020р. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду за клопотанням ОСОБА_1 суд допустив заміну відповідача Генеральної прокуратури України на його правонаступника Офіс Генерального прокурора. ( т.4 а.с. 56)

24.02.2020р. рішенням Львівського окружного адміністративного суду яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020р. у справі №813/7563/14 позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014р. № 1460-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Львівської області та поновив останнього на посаді прокурора Львівської області з 24.10.2014р. ( т.4 а.с.106 118; т.5 а.с. 65)

Постановою Верховного суду від 26.02.2021р. у справі №813/7563/14 Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020р. змінено в частині мотивів та викладено в редакції цієї постанови.

28.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з прокуратури Львівської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (т. 4 а.с. 121)

15.04.2020р. Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/7563/14 суд стягнув з прокуратури Львівської області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р.-24.02.2020р. в розмірі 2144925 грн.21коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. ( т.4 а.с. 182)

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020р. у справі № 813/7563/14 додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020р. залишене без змін.

14.12.2020р. Ухвалою Верховного суду у справі №813/7563/14 замінено відповідача Прокуратуру Львівської області на Львівську обласну прокуратуру.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2021р. у справі №813/7563/14 Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020р. та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020р., якою залишено без змін додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2020р. суд скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. ( т.5 а.с. 203)

24.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового судового рішення (уточнення позовних вимог) в частині стягнення з Львівської обласної прокуратури середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (т. 5 а.с. 237)

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021р. яка переглядається в апеляційному порядку суд відмовив в ухваленні додаткового рішення у справі №813/7563/14

ч.1 ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувались докази чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

-суд, вирішив питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

-судом не вирішено питання про судові витрати;

Отже, процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє випрати помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

При цьому, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу вимог досліджувались докази.

Разом з тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки, які не брали участь у справі. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Однак, додаткове рішення може бути ухвалено на підставі лише тих доказів, які досліджувались під час судового розгляду і лише за тими обставинами, які були предметом та оцінки судом.

Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2014р. суд прийняв відмову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та закрив провадження в цій частині.

ч.3 ст.157 КАС України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Тобто, саме закриття провадження у справі унеможливлює позивача, що відмовився від позову, у майбутньому знову звертатись до суду з тим самим позовом.

Таким чином, дана справа не може розглядатись судом за первісним позовом ОСОБА_1 з врахуванням вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки в цій частині ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2014р. провадження закрито. Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не була предметом розгляду в суді першої інстанції, а рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. вирішено позовні вимоги які були предметом розгляду: визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України Яреми В.Г. від 23.10.2014р.№ 1460 та поновлення на посаді прокурора Львівської області.

Доводи апелянта про те що «він відмовився від стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не взагалі, а тільки з Генеральної прокуратури» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2014р. суд прийняв відмову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та закрив провадження в цій частині. Дану ухвалу в установленому порядку позивач не оскаржив.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що суд першої інстанції «проігнорував» заяву від 24.06.2021р. про уточнення позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу оскільки, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. (ст.47 КАС України).

В даному випадку позивач фактично подав заяву про збільшення позовних вимог, в порушення ст. 47 КАС України після закінчення підготовчого судового засідання. Оскільки, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2014р. підготовче провадження у справі закінчено та призначено справу до судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 813/7563/14 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 28.12.2021р.