Справа № 120/3788/21-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3788/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

28 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування попередження та припису,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування попередження та припису.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Припис Управління Держпраці у Вінницькій області про усунення виявлених порушень №ВН 14050/193/АП/П від 17.11.2020 року. Визнано протиправним та скасовано Попередження Управління Держпраці у Вінницькій області про відповідальність за порушення законодавства про працю № ВН 14050/193/АП/П /П115 від 17.11.2020 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідач мотивує тим, що судом прешої інстанції не взято до уваги, що позивачем не надано документального підтвердження, що з усіма 13 працівниками яких допущено до роботи, трудовий договір оформлено наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та, що про прийняття таких працівників подано повідомлення до ДФС, відповідно працівникам не забезпечено право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за умовами визначеними ст.253 КЗпПУ.

Посилання позивача на неправомірність проведення інспекційного відвідування та не забезпечення відповідачем під час його проведення прав субєкта господарської діяльності, який перевіряється, при вирішенні справи вважає необгрунтованим.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.11.2020 начальником Управління Держпраці у Вінницькій області, відповідно до Положення № 96 від 11.02.2015, вимог Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІV, Конвенції Міжнародної організації праці № 129 про інспекцію праці в сільському господарстві, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1986- IV, на підставі пп.5 Порядку 823, службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю Управління Держпраці у Вінницькій області Товпиги С.Б. від 06.11.2020 року №450, видано наказ №1084-о, яким наказано провести інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю та фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) за пунктами 3.1; 3.7; 3.9; 3.10; 11.1 форми акту інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману праці, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року №1338.

06.11.2020 заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області, відповідно до наказу по управлінню від 06.11.2020 року №1084-о, видано направлення №68804-03 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

З 06.11.2020 по 17.11.2020 посадовими особами Управління Держпраці здійснено інспекційне відвідування позивача.

За результатом інспекційного відвідування працівниками Управління складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ВН 14050/193/АВ від 17.11.2020 року, в якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: ч. 1 ст.21 КЗпП, ч. 1 та 3 ст.24 КЗпП, Постанови КМУ № 413 та ст. 253 КЗпП.

На підставі Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ВН 14050/193/АВ від 17.11.2020 року, працівниками Управління складно припис про усунення виявлених порушень № 14050/193/АВ/П від 17.11.2020 року та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № ВН 14050/193/АВ/П/П 115 від 17.11.2020.

Не погоджуючись із приписом про усунення виявлених порушень № 14050/193/АВ/П від 17.11.2020 року та попередженням про відповідальність за порушення законодавства про працю № ВН 14050/193/АВ/П/П 115 від 17.11.2020, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство у сфері державного нагляду (контролю) передбачає право суб`єкта господарювання не допускати посадових осіб Держпраці до проведенні інспекційного відвідування у разі відсутності передбачених законодавством документів, їх неналежного оформлення або відсутності оприлюдненої на офіційному веб-сайті Держпраці уніфікованої форми акта інспекційного відвідування.

Разом з тим, позивач була позбавлена можливості скористатись вищезазначеним правом та не допустити посадових осіб Управління до здійснення заходу, зокрема, з підстав не пред`явлення посвідчення (направлення) та не відповідності останнього вимогам Закону №877, оскільки інспекційне відвідування здійснено за її відсутності.

Суд зазначив, що на час проведення інспекційного відвідування позивача, Мінсоцполітики не затвердило, а Держпраці на сайті не оприлюднило форми акта, що згідно пункту 14 Порядку №823 та статті 10 Закону № 877, є підставою недопущення посадових осіб до інспекційного відвідування.

Таким чином, зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність затвердженого та оприлюдненого на власному офіційному веб-сайті уніфікованого форми акту, суд вважає, що проведення перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні у цій справі правовідносини урегульовані, зокрема, Законом від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ( далі - Закон № 877-V), статтею 259 КЗпП України, а також Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823.

Частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 877-V передбачено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

За змістом абзацу 3 статті 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Підстави для здійснення позапланових заходів передбачені частиною першою статті 6 Закону № 877-V.

Частиною другою-четвертою статті 6 Закону № 877-V визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті, Кабінет Міністрів України 21 серпня 2019 року затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю № 823 (далі - Порядок №823), який, згідно із пунктом 1 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Пункт 2 Порядку №823 говорить, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань.

Підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту ( п.п.3 п. 5 Порядку № 823).

У свою чергу підпунктами 1, 2, 4-7 пункту 5 Порядку № 823 визначено джерела інформації, а саме: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація:

ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктами 16, 17, 24 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Конструкція частини першої статті 6 Закону № 877-V свідчить про те, що наведений у ній перелік підстав для здійснення позапланових заходів (у даному випадку інспекційного відвідування) є вичерпним.

В той же час, частина друга названої правової норми передбачає можливість, у випадках, визначених частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V, здійснювати проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону.

Варто зауважити й те, що питання стосовно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону №877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), і у її частині четвертій, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами.

Враховуючи висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі № 17/81-97, суд першої інстанції правильно зауважив, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону № 877-V, питання, які пов`язані з здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, в тому числі постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Додатковим підтвердженням цього висновку суду є приписи частини першої статті 259 КЗпП України, яка делегує Уряду України повноваження визначати порядок здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зокрема, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю.

Як встановлено судом, підставою прийняття наказу від 06.11.2020 № 1084-о про проведення інспекційного відвідування, слугувала службова записка начальника відділу з питань додержання законодавства про працю Управління Держпраці у Вінницькій області Товпиги С.Б. від 06.11.2020 року №450.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Управління Держпраці, призначаючи інспекційне відвідування позивача з підстав, визначених у Порядку №823 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, матеріалами справи підтверджено не дотримання відповідачем процедури проведення перевірки.

Так, частиною 5 статті 7 Закону №877 визначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення) (Частина 3 статті 7 Закону №877).

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача було здійснено інспекційне відвідування не лише магазину за адресою АДРЕСА_1 , а й інші місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Однак, як слідує із направлення на проведення інспекційного відвідування воно не відповідає положенням ч. 3 ст. 7 Закону №877, зокрема, останнє не містить адреси за якою має бути здійснене інспекційне відвідування (зазначена лише одна адреса: АДРЕСА_1 , щодо інших місць здійснення інспекційного відвідування вказано лише загальною фразою - інші з`ясовані місця здійснення діяльності), тип заходу (плановий або позаплановий), підстави для здійснення заходу.

У апеляційній скарзі Управління Держпраці у Вінницькій області відсутні аргументи та докази, які б спростували дані висновки.

Окрім того, відповідно до ч.15 ст. 4 Закону №877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Пунктом 4 Порядку №823 передбачено, що уніфікована форма акта інспекційного відвідування, в якому визначається вичерпний перелік питань, що підлягають інспектуванню, припису, попередження, а також вимоги інспектора праці затверджуються в установленому порядку та оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Згідно зі ст.10 Закону №877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, якщо:

- державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

- органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.

Відповідно до пп.3 п.13 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; коли на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфікованої форми акта інспекційного відвідування.

Таким чином, чинне законодавство у сфері державного нагляду (контролю) передбачає право суб`єкта господарювання не допускати посадових осіб Держпраці до проведенні інспекційного відвідування у разі відсутності передбачених законодавством документів, їх неналежного оформлення або відсутності оприлюдненої на офіційному веб-сайті Держпраці уніфікованої форми акта інспекційного відвідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач була позбавлена можливості скористатись вищезазначеним правом та не допустити посадових осіб Управління до здійснення заходу, зокрема, з підстав не пред`явлення посвідчення (направлення) та не відповідності останнього вимогам Закону №877, оскільки інспекційне відвідування здійснено за її відсутності.

Також, суд зауважує, що станом на листопад 2020 року на офіційному веб-сайті Держпраці не було оприлюднено рішення про затвердження форми акта інспекційного відвідування на виконання Постанови КМУ № 823.

В той же час, судом з`ясовано, що на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики був опублікований Наказ № 1338 від 18 серпня 2017 року Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів, який було винесено на підставі та на виконання Порядку № 295.

Однак, Порядок № 295 визнано нечинним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 826/8917/17, а тому, уніфікована форма акту з наказу Мінсоцполітики № 1338, який виданий на виконання постанови КМУ № 295, - не може бути застосована при здійсненні інспекційного відвідування.

На думку колегії суддів, не може бути застосовано наказ Мінсоцполітики, який виданий на виконання постанови КМУ, визнаної в подальшому нечинною в судовому порядку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються судом.

В свою чергу, Мінсоцполітики України не внесло зміни до свого Наказу від 18.08.2017р. №1338 Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів та не прийняло новий наказ щодо затвердження форми акту інспекційного відвідування з урахуванням змін законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на час проведення інспекційного відвідування позивача, Мінсоцполітики не затвердило, а Держпраці на сайті не оприлюднило форми акта, що згідно пункту 14 Порядку № 823 та статті 10 Закону №877, є підставою недопущення посадових осіб до інспекційного відвідування.

Отже, беручи до уваги відсутність затвердженого та оприлюдненого на власному офіційному веб-сайті уніфікованого форми акту, суд вважає, що проведення перевірки щодо позивача здійснено незаконно.

Разом з тим слід відмітити, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок (зокрема, інспекційного відвідування щодо виявлення неоформлених трудових відносин) може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Тобто, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, який підтримав також і Верховний Суд у постановах від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, від 28 січня 2020 року по справі №818/998/17.

Враховуючи протиправність проведення відповідачем інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю є такими, що прийняті всупереч норм чинного законодавства, а отже підлягають скасуванню.

Поряд з цим, суд не надає оцінку встановленим під час інспекційного відвідування порушенням, оскільки вказані обставини не підлягають дослідженню судом в силу того, що останнім вже зроблено висновок щодо незаконності проведення такого інспекційного відвідування.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги Управління Держпраці у Вінницькій області висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача понесені ФОП ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн.

14.12.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, які підтверджують заявлений у відзиві на апеляційну скаргу розмір судових витрат позивача.

Так, згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.7 с.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Крім того, відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи та заяви документів, на підтвердження вказаних витрат представник позивача надав суду замовлення про надання правової допомоги від 16.08.2021, розрахункову квитанцію серії ЛВАК 764947 від 14.12.2021, акт про надання професійної правової допомоги від 14.12.2021.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Як передбачено п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В свою чергу, як вбачається з Акту надання професійної правової допомоги та замовлення на надання правової допомоги, представник витратив час на супровід розгляду справи №120/3788/21 у суді апеляційної інстанції, що включає в себе вивчення документів, надання усних консультацій, повідомлення клієта про хід розгляду справи, участь у судових засіданнях будь яким чином на розсуд адвоката, підготовка та подача заяви по суті справи, підготовка та подача заяв з процесуальних питань. Включає в себе два процеси представництво, як апелянта та представництво, як позивача за апеляційною скаргою відповідача. Вартість послуги 10000,00 грн.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст.134 КАС України.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, в 10000 грн. не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 фактично ґрунтується на правових позиціях викладених в позовній заяві.

Колегія суддів також враховує, що участь представника позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції здійснювалась в режимі відеоконференції 07.12.2021, яке тривало 15 хвилин.

При цьому, у наступне судове засідання, яке мало відбутись 21.12.2021, представник позивача не з`явився та подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, отриманий за аналогічні послуги в суді першої інстанцій, колегія суддів вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи, колегія судів вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача під час апеляційного перегляду судового рішення- у розмірі 3000 грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Держпраці у Вінницькій області залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.