Справа № 620/14143/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року Чернігів Справа № 620/14143/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 ( далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ( далі також - ГУ ПФУ в ЧО, відповідач), про визнання протиправною відмову, викладену в листі ГУ ПФУ в ЧО від 19.04.2021 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з дня звернення за призначенням такої пенсії з 26.03.2021; зобов`язання ГУ ПФУ в ЧО призначити з 26.03.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2021 позивач, досягнувши віку 52 роки та маючи необхідний загальний стаж роботи і пільговий стаж за Списком №1 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте відповідачем їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що після 31.12.2020 в системі персоніфікованого обліку відсутня інформація щодо сплати страхових внесків, що дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. Лише внаслідок численних звернень та скарг на посадових осіб ГУ ПФУ в Чернігівські області її повідомлено листом від 28.08.2021 № 1198-12295/ІІІ-02/8-2500/21 про призначення пенсії з 28.05.2021. На звернення позивача до відповідача про призначення пенсії з дати подання заяви- 26.03.2021 отримала відповідь від 19.04.2021, де відповідач відмовив за відсутністю підстав.

26.10.2021 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилам спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві позов не визнав, посилаючись на те, що після 31.12.2020 відсутня інформація щодо сплати страхових, що дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років 8 місяців, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у призначенні пенсії за заявою від 26.03.2021 на пільгових умовах. Водночас після перегляду певних документів позивачу призначена пенсія з 28.05.2021.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій заперечувала проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

26.03.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та до заяви подала необхідні документи на підтвердження страхового та пільгового стажу.

19.04.2021 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що за індивідуальними відомостями про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку, інформація щодо сплати страхових внесків, що дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, після 31.12.2020 відсутня. За таких обставин відмовив у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з 26.03.2021.

20.05.2021 ГУ ПФУ у Київській області складено акт перевірки № 05/110.1004, в якому встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу від 10.09.2019 № 64 ос прийнята на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаду дезактиваторника 4 розряду адміністративно господарського цеху (далі АГЦ) з умовами праці у зоні відчуження з 11.09.2019. Відповідно до наказу від 22.11.2019 №677 ос переведена на посаду інженера з комплектації устаткування й матеріалів АГЦ з умовами праці у зоні відчуження з 22.11.2019. Згідно з наказом від 26.02.2021 № 150 ос переведена на посаду контролера матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів 4 розряду відділу технічного контролю (далі ВТК) з умовами праці у зоні відчуження з 01.03.2021 (а.с.48-49).

Даний факт підтверджується даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , наявною в матеріалах справи.

ГУ ПФУ листом від 07.06.2021 № 2500-0205-8/30182 також повідомило позивача, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано період з 01.04.2021 по 30.04.2021 за відсутністю інформації про сплату страхових внесків.

Після численних звернень та скарг, листами ГУ ПФУ від 07.06.2021 № 2500-0205-8/30182 та ГУ ПФУ в ЧО від 28.08.2021 № 11988-1295/Ш-02/8-2500/21 позивача повідомлено про призначення їй з 28.05.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Але позивач вважає, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 мала бути призначена їй раніше ніж 28.05.2021, а зволікання з призначенням пенсії та як наслідок, не виплата належних їй сум пенсії починаючи з 26.03.2021, порушує її конституційне право на соціальний захист.

Вважаючи відмову відповідача, викладену в листі від 19.04.2021 протиправною, позивач звернулась до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Стаття 8 Закону України № 1058-ІV передбачає право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 1058-ІV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Отже, з аналізу наведених норм слід зробити висновок, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією.

Як видно з матеріалів справи та визнається відповідачем, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах 26.03.2021, отже саме з цієї дати їй має бути призначена пенсія.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії позивача, оскільки після 31.12.2020 в системі персоніфікованого обліку немає інформації щодо сплати страхових внесків, що дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, суд зазнає таке.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідач в листі від 19.04.2021 посилається як на підставу відмову у призначення позивачу пенсії на пільгових умовах на індивідуальні відомості про застраховану особу позивача з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, в якому відомості про сплату страхових внесків відсутні.

Однак відповідачем не враховані вищевказані положення Закону № 2464-VI в частині настання відповідальності за невиконання обов`язку щодо належної сплати страхових внесків саме для страхувальника, а не для застрахованої особи.

Факт роботи позивача за період до подання заяви про призначення пенсії-26.03.2021 підтверджується даними трудової книжки.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а та від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17.

З огляду на викладене, визначена відповідачем в листі від 19.04.2021 підстава для відмови в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи після 31.12.2020 як відсутність відомостей по спеціальному стажу згідно індивідуальних відомостей позивача про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є необґрунтованою.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних повністю.

Щодо питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частин першої та другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2021 між позивачем та адвокатом Максак Т.Л. укладено договір про надання адвокатських послуг.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: рахунок фактура від 18.10.2021 та квитанція від 18.10.2021 № 0.0..1 на суму 4000,00 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу, що доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалась, думку відповідача щодо застосування співмірності, справа віднесена судом до справ незначної складності.

Отже, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Враховуючи викладене, вказані обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову, викладену в листі Головного управління Пенсійного фонд України в Чернігівській області від 19.04.2021, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення за призначенням такої пенсії 26.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити з 26.03.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн), сплачений відповідно до квитанції № 64 від 15.10.2021 та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн ( три тисячі гривень), сплачені відповідно до квитанції від 18.10.2021 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко