Справа № 532/2400/21
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління патрульної поліції в Київській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4958806 від 28.10.2021 року,

Встановив:

11 листопада 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4958806 від 28.10.2021 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що 28 жовтня 2021 року в м. Біла Церква, керуючи транспортним засобом MAN державний номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом TAD CLASSIC 24-2, державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив вантаж, а саме сільськогосподарську техніку комбайн, та був зупинений інспектором батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Дубінчак А. М, яка винесла постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В процесі складання постанови ОСОБА_1 не мав можливості надати пояснення по справі. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не вчиняв. В оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували порушення ним габаритних норм, зокрема перевезення габаритного вантажу з відхиленням від маршруту згідно дозволу, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам, посилання на офіційні документи, на підставі яких зроблено висновок про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Докази того, що вантаж, який перевозив позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних (акт про перевищення нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів) в постанові відсутні. Враховуючи зазначене, позивач прохає суд скасувати постанову та закрити провадження по справі. Крім цього прохає відшкодувати судовий збір у розмірі 454,00 грн та сплачений штраф у розмірі 510,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Київській області.

Представник відповідача, Управління патрульної поліції у Київській області подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 28 жовтня 2021 року о 02 год 46 хв, водій ОСОБА_1 рухаючись в м. Біла Церква по вул. Київська, 60, керував транспортним засобом MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_3 , із напівпричепом марки TAD CLASSIC, державний номерний знак НОМЕР_4 , перевозив великогабаритний вантаж сільськогосподарську техніку (комбайн), ширина якого перевищувала 2,6 м з відповідним погодженням з органами Національної поліції, однак відхилився від маршруту, встановленого дозволом на перевезення великогабаритного вантажу № 2021-071 НГ, чим порушив п.22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Крім цього, вказував що при перевезенні вантажу, останній перевищував візуально встановленні параметри, а тому зупинка транспортного засобу була законною та правомірною. До того ж у дозволі жодного запису стосовно того, чи дозволено водієві великогабаритного вантажу керувати в місті. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому відповідач прохає суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі.

Позивач, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак із змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник Управління патрульної поліції в Київській області будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО № 4958806 від 28.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 132-1 КУпАП, а саме за те, що він 28 жовтня 2021 року о 02 годині 46 хвилини в м. Біла Церква по вул. Київська, 60 керував транспортним засобом MAN BX 5108 EP з напівпричепом TAD CLASSIC 24-2, д.н.з. НОМЕР_5 та перевозив великогабаритний вантаж, а саме сільськогосподарську техніку (комбайн), ширина якого перевищувала 2,6 м з відповідним дозволом, але ухилився від маршруту який в ньому вказаний, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України. До ОСОБА_1 застосоване стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с. 9).

Відповідно до дозволу № 2021-071 НГ від 23 вересня 2021 року на участь у дорожньому русі траспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, з терміном дії з 01.10.2021 р. по 31.10.2021 р. даний дозвіл надається на транспортний засіб «MAN» НОМЕР_1 , причіп «TAD» НОМЕР_5 , вантаж ТЕХНІКА, по маршруту: ПП "Ягодин" - М07 - об`їзна Ковеля виїзд на М19 - М19 - об`їзна Луцька М19 виїзд на М06 - М06 - об`їзна Рівне - М06 - об`їзна Новгород-Волинського - М06 - об`їзна Житомира М06 об`їзна Коростишева М06 виїзд на Т10-19 - Т10-19 - Бишів виїзд на Р04 - Р04 - виїзд на Р19 - Р19 - Митниця виїзд на виїзд на М05 - М05 об`їзна Білої Церкви - М05 виїзд на Н24 - Н24 виїзд на Т15-10 Т15-10 виїзд на Н24 Н24 виїзд на М14-М14- об`їзна Херсону М14 виїзд на Р47 - Р47 Генічеськ та в зворотному напрямку. Організація яка перевозить вантаж: ПП "Транс-Авто-Д», Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Залізняка, 7 .

Також вбачається, що позивач мав право на перевезення вантажу параметри якого не більше: довжина - 24 м, ширина - 3,49 м, висота - 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем - 52 т, навантаження на найбільш навантажену вісь - 11 т, вантаж виступає за задній габарит ТЗ не більше 3,50 м (а.с. 17).

Частина 1 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. При цьому в приміткі до статті встановлено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила) вбачається, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.

Пункт 22.5 ПДР України визначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів здійснюється за спеціальними правилами: у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав відповідний дозвіл на перевезення габаритного вантажу, строком дії з 01.10.2021 року по 31.10.2021 року.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п 6 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю це спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Таким чином, вказаним Порядком № 879 передбачено місцем здійснення габаритно-вагового контролю лише спеціально облаштовані стаціонарні або пересувні пункти, які повинні відповідати спеціальним вимогам (п.п. 7, 8 п. 2 Порядку).

Порядок №1007/1207 визначає процедуру габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на автомобільних дорогах загального користування за допомогою стаціонарних чи пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пп. 2 п. 5 Порядку № 1007/1207, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом.

З наведеного вбачається, що на працівників патрульної поліції покладено функцію з контролю за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух. А у разі встановлення факту відсутності такого дозволу, покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом.

Відповідно до підпунктів 3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно п.п 6 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - це спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Таким чином, вказаним Порядком № 879 передбачено місцем здійснення габаритно-вагового контролю лише спеціально облаштовані стаціонарні або пересувні пункти, які повинні відповідати спеціальним вимогам (п.п. 7, 8 п. 2 Порядку).

Разом з тим, судом встановлено, що автомобіль зупинений на дорозі, та одразу після перевірки документів, інспектором винесено постанову. Габарити вантажу, який перевозився не вимірювались.

Відповідно до п. п. 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п. 20 Порядку № 879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп. 3 п. 2 Порядку).

Отже, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється виключно у встановленому законом порядку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції, за результатами якого водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

У даному випадку, твердження відповідача про перевищення транспортним засобом MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом TAD CLASSIC 24-2, державний номерний знак НОМЕР_6 , який перевозив вантаж сількогосподарську техніку (комбайн), габаритних показників не підтверджені належним чином у передбачений законом спосіб. Оскаржувана постанова не містить даних про розмір вантажу - комбайну. Зокрема, належність вантажу до великогабаритного визначається саме за результатами габаритно - вагового контролю.

Доказом того, що вантаж, який перевозив позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів здійснення поліцейським патрульної поліції заміру габаритів вантажу. Відповідно відсутні докази того, що вантаж, який перевозив позивач, є великогабаритним. До того ж, факт порушення позивачем ПДР, а саме перевезення з великогабаритного вантажу - комбайну, який по ширині візуально перевищував 2,6 м з відповідним дозволом, але з ухиленням від маршруту, що був вказаний у дозволі, ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними та допустимими доказами.

Наявність у водія на момент зупинки дозволу не може свідчити про те, що вка- заний дозвіл виданий саме на перевезення вантажу, який перевозився ОСОБА_1 28 жовтня 2021 року.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови вимірювання транспортного засобу та вантажу проведено не було, висновки відповідача про те, що позивачем перевищено нормативно допустимі габарити транспортного засобу разом з вантажем, є необґрунтованими, тому суд не приймає до уваги доводи відповідачів, викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як передбачено у ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У цій справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та при подачі відзиву на позовну заяву, не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній позивачем постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

Слід зазначити, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Постанова містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

Отже, враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, відсутність об`єктивно зафіксованих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, у зв`язку з чим спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4958806 від 28.10.2021 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі - закрити.

Водночас, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодувати сплаченого штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Київській області, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання постанови серії ЕАО № 4958806 від 28 жовтня 2021 року добровільно сплачено штраф у розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією квитанції серії ЕАО №4958806 про сплату штрафу відповідно до постанови.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу у розмірі 510,00 грн, має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182.

Відповідно до вимог ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядку № 787 від 03.09.2013 року, органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 від 03.09.2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 від 03.09.2013 року Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Контролюючим органом в розумінні положень п. 5 Порядку є орган на виконання рішення якого сплачено штраф позивачем.

Таким чином, сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф) та цьому має передувати звернення фізичної особи до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із відповідною заявою та результатів його розгляду, зокрема отримання відмови, що б могло бути підставою для вирішення даного питання в судовому порядку.

А тому, враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування сплаченого штрафу.

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн, а тому оскільки його позов задоволено повністю, понесені ним судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Київській області.

Керуючись статтями 19, 20, 72, 77, 139, 244-246, 286, 293 КАС України, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4958806 від 28.10.2021 року задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАО №4958806 від 28.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятстот десять гривень) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути із Управління патрульної поліції у Київській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Київській області, юридична адреса: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 19.

Суддя