Справа № 460/1512/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/1512/21 пров. № А/857/21084/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Хобор Р.Б.,

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №460/1512/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень (головуючий суддя першої інстанції Дорошенко Н.О., час ухвалення - у порядку спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 11.10.2021),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС України у Рівненській області (далі відповідач 1), Державної податкової служби України (далі відповідач 2), у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення:

- Головного управління ДПС у Рівненській області від 27.11.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8529,20 грн;

- Державної податкової служби України від 12.02.2021 №3371/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців припинила підприємницьку діяльність 30.12.2016. Проте, органами ДПС процедура ліквідації фізичної особи підприємця не закінчена, з 30.12.2016 « 11» (припинено, але не знято з обліку). Зазначає про те, що у листі -заяві просила відповідача 1 провести звірку поданої звітності і виправити у раніше поданому звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік. Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено перевірку та нараховано штрафні санкції та пеню в загальній сумі 8529,20грн. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Апелянт вказує на те, що недоїмка повинна була виявлена контролюючим органом після подання позивачем звітності за 2014р., тим більше, що згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі позивач була зареєстрована ФОП до 30.12.2016р. і постійно і своєчасно подавала необхідну звітність. Жодних претензій до поданої позивачем звітності за весь період підприємницької діяльності ГУ ДПС у Рівненській області не мало.

З 01.01.2015р. по 29.12.2016р позивач здійснювала підприємницьку діяльність, перебуваючи на загальній системі оподаткування і також своєчасно подавала необхідну звітність. Після отримання відомостей про припинення підприємницької діяльності (29.12.2016р.) позивачем були проведені відповідні заходи: подана у встановлений законом термін ліквідаційна звітність, до якої жодних претензій у відповідача не було.

Також ГУ ДПС у Рівненській області зобов`язане було надсилати позивачу вимогу про сплату боргу(недоїмки) у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску після виникнення, кожного зростання суми недоїмки починаючи з 2014р. з моменту виникнення боргу та після кожної зміни суми заборгованості.

Однак ГУ ДПС у Рівненській області не сформувало та не надіслало позивачу жодної вимоги про сплату боргу (недоїмки). ГУ ДПС у Рівненській області не було виявлено своєчасно не нарахованих та/або не сплачених позивачем сум єдиного внеску до 20.04.2020р. Жодного підтвердження про те, що контролюючим органом надсилались позивачу повідомлення про наявність податкового боргу в період 2015-2020рр. відповідачі не надали і відповідно такі відсутні в матеріалах справи. Практично на протязі шести років ГУ ДПС у Рівненській області не цікавилось сплатою позивачем єдиного внеску, що свідчить про професійну недбалість та бездіяльність працівників ГУ ДПС у Рівненській області, яка стала причиною нарахування позивачу штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Наведені вище обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції

Крім цього, апелянт покликається на ту обставину, що 26.08.2020р. звернулась до ДПС України зі скаргою на дії посадових осіб контролюючого органу та просила розглянути питання правомірності нарахування штрафних санкцій та пені за період з 2015 по 2020 роки та скасувати нарахування штрафних санкцій та пені, за результатами якої надано відповідь листом від 10.02.2021р. №3139/6/99-00-04-03-01-06 ДПС, тобто відповідь на скаргу надана ДПС України через 5,5 місяців, в порушення ст. 56 Податкового кодексу України та відповідно скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20- денного строку.

Апелянт зазначає, що судом прийняті до уваги докази, які надані Відповідачем 1 та Відповідачем 2 у клопотанні від 11.10.2021 р., надання та прийнятті яких до уваги суперечить ст.79 КАС України та відзиви на позовну заяву були подані із порушенням встановленого терміну.

Щодо порушення процесуальних строків, то апелянт вказує на порушення строку розгляду даної справи.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 20.09.2013 зареєстрована як фізична особа підприємець (номер запису: 0032142), з 24.09.2013 взята на облік як платник єдиного внеску.

29.12.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (номер запису: 2032142, підстава: власне рішення).

Згідно реєстраційних даних позивачем припинено підприємницьку діяльність 30.12.2016. Стан платника податків 11 - припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті).

Дані щодо зняття з обліку платника податків відсутні.

11.08.2020 позивач звернулася до відповідача 1 з заявою, в якій просила скасувати заборгованість.

18.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Рівненській області з скаргою на дії посадових осіб контролюючого органу, в якій позивач просила розглянути питання правомірності нарахування штрафних санкцій та пені за період з 2015 року по серпень 2020 року та скасувати нарахування штрафів та пені.

26.08.2020 позивач звернулася до ДПС України зі скаргою на дії посадових осіб контролюючих органів. У даній скарзі позивач просила розглянути питання правомірності нарахування штрафних санкцій та пені за період з 2015 по 2020 рік та скасувати нарахування штрафних санкцій та пені.

Листом від 03.09.2020 №9887/ФОП/17-00-50-05 Головне управління ДПС у Рівненській області, на заяву від 11.08.2020 щодо скасування боргу / недоїмки повідомило, що в результаті погашення боргу / недоїмки 18.08.2020 в інтегрованій картці платника податку по коду платежу 71040000 обліковуються довідково розраховані штрафні санкції в сумі 503,95грн. та пеня в сумі 8025,25 грн. (на підстав ч.10 п.2 ч.11 ст.25 Закону №2465 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

28.08.2020 позивач звернулася до Головного управління ДПС у Рівненській області з заявою, в якій просила провести перевірку / звірку поданої звітності Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, по результатах якої надати можливість подати новий / уточнюючий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, в якому буде збільшено колонку 2 на суму 10962 грн. та суму зобов`язання по ЄСВ на суму 3803,85грн.

08.09.2020 позивач звернулася до відповідач 1 з заявою, в якій просила надати підтвердження того, що її повідомлялося про наявний податковий борг протягом 2015 2019 років та надати відповідні підтверджуючі документи. Також позивач просила надати повну роздруківку нарахування по датам штрафних санкцій та пені.

Розглянувши заяву позивача, відповідач 1 листом від 15.09.2020 №10191/ФОП/17-00-50-07 повідомив позивачу інформацію щодо виникнення заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Головне управління ДПС у Рівненській області, розглянувши заяву від 28.08.2020, листом «Про надання інформації та її документального підтвердження» від 10.09.2020 №10017/ФОП/17-00-33-04-04 просить позивача надати всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків, звітів), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС та її документальне підтвердження за період з 20.09.2013 по 29.12.2016: копії документів, що підтверджують отримання доходу (рух коштів по рахунках, Книгу обліку доходів); інформацію про використання в господарській діяльності праці найманих осіб, згідно укладених трудових договорів та/або договорів цивільно-правового характеру, договорів аутстаффінгу зокрема: ідентифікаційні дані таких осіб (ПІБ, РНОКПП, адреси проживання, паспортні дані); дати допуску найманих осіб до роботи (виконання трудових функцій) з відображенням посад працівників, виконуваних функцій та робіт; дати та періоди виконання робіт (послуг), дати оформлення трудових чи інших договорів (наказів) згідно договорів ЦПХ, перелік, обсяг та періоди виконання таких робіт (послуг), дати оформлення трудових чи інших договорів (наказів) їх умови (розмір оплати праці, режим роботи і відпочинку, інші відомості) щодо осіб, які працюють на умовах трудового договору чи договорів ЦПХ; номери, дати оформлення актів виконаних робіт, обсяги виконаних робіт (наданих послуг), періоди їх надання та вартість; відомості про дати та суми нарахованої і виплаченої заробітної плати (винагороди) в розрізі найманих осіб; відомості про дати і суми утриманих, нарахованих і сплачених сум податків і зборів (податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску) із нарахованих та виплачених доходів найманим особам; договорів комісії, видаткових накладних, не фіскальних чеків та інших документів, договорів на придбання товарів (послуг), видаткові накладні, Звіти комiтенту, Акти надання послуг комісії, інших документів та специфікації (додатки) до них; інформацію про наявну дебіторсько-кредиторську заборгованість; інформацію про наявні власні (орендовані) транспортні засоби, складські (торгові) приміщення, тощо; документи, що підтверджують перевезення товарів (товарно-транспортні накладні), у разі наявності, договори з перевізниками на перевезення вантажу (товарно-транспортні накладні, акти надання послуг з перевезення, розрахунки із перевізниками, заявки на перевезення, інше); договори оренди транспортних засобів; форма розрахунків, стан таких розрахунків станом на дату надання інформації; платіжні доручення, акти заліку, реєстри продажу (придбання) товарів (робіт, послуг); інші документи щодо здійснених господарських операцій.

Зазначені документи відповідач 1 просив надати у строк до 24.09.2020.

21.09.2020, у відповідь на лист відповідача 1 від 10.09.2020 №10017/ФОП/17-00-33-04-04, позивач повідомила, що запитувана інформація не стосується єдиного соціального внеску, що є неправомірним і таким, що суперечить Податковому кодексу України.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області 23.09.2020 видано наказ №1505 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності».

На підставі даного наказу Головним управлінням ДПС у Рівненській області направлено повідомлення від 23.09.2020 №459/17-00-07-08 про те, що документальну позапланову невиїзну перевірку буде проведено з 22.10.2020.

За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 23.09.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.09.2013 по 23.09.2020» від 02.11.2020 №2248/17-00-07-08/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено, зокрема, порушення пп.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пп.2 п.5 розділ VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: несвоєчасно сплачено внесок за 1 квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 в сумі 1267,95 грн. фактично сплачено 05.05.2017, за 2 квартал 2014 року по терміну сплати 21.07.2014 в сумі 1267,95 грн фактично сплачено 18.08.2020, за 3 квартал 2014 року по терміну сплати 20.10.2014 в сумі 1267,95 грн фактично сплачено 18.08.2020, за 4 квартал 2014 року по терміну сплати 20.01.2015 в сумі 1267,95 грн фактично сплачено 18.08.2020.

27.11.2020 Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску до позивача застосовано штраф та нараховано пеню, всього на загальну суму 8529,20 грн, а саме: за період з 22.07.2014 до 18.08.2020 застосовано штраф у розмірі 250,36 грн, за період з 21.01.2015 по 18.08.2020 застосовано штраф у розмірі 253,59 грн та нараховано пеню у розмірі 8025,25 грн.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2020 № було оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

29.12.2020 Державною податковою службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги №36580/6/99-00-06-02-01-06.

12.02.2021, за результатами розгляду скарги, Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №3371/6/99-00-06-02-01-06, відповідно до якого рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2020 № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2020 № та рішення за результатами розгляду скарги від 12.02.2021 №3371/6/99-00-06-02-01-06 протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що сплата позивачем єдиного соціального внеску відбулась з порушенням строків сплати, тому оскаржені рішення відповідача є правомірними.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними з огляду на наступне.

Підставою виникнення спірних правовідносин є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу, а саме: даних облікової картки платника єдиного соціального внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч. 2 ст.6 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою підприємцем ( ч. 4 ст. 6 Закону №2464-VI).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно з абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Абзацом 5 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно з ч.7 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку або не використовують єдиний рахунок, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.16 ст.25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедура взяття на облік платників податків регламентується Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 №462) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за 1562/20300 від 29.12.2011 (далі Порядок №1588).

Згідно з пп.1 п.11.17 розділу XI «Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах» Порядку №1588 підставою для зняття з обліку у контролюючих органах є надходження відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Дата зняття з обліку відповідає даті закриття останньої інтегрованої картки платника податків або даті отримання відомостей про припинення юридичної особи у разі, якщо на момент отримання таких відомостей були закриті всі інтегровані картки такого платника податків. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою № 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.

Дані про зняття з обліку платника податків, державна реєстрація припинення якого здійснюється згідно із Законом, передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Відповідно до пп.4 п.11.18 розділу XI «Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах» Порядку №1588 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України (пп.5 п.11.18 розділу XI «Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах» Порядку №1588).

Підпунктом 6 пункту 11.18 розділу XI «Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах» Порядку №1588 визначено, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, з 29.12.2016 після внесення запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за власним рішенням, позивач була зобов`язана провести остаточні розрахунки з бюджетом.

Актом перевірки встановлено, що єдиний внесок за 1 квартал 2014 року позивачем сплачено 05.05.2017, за 2 - 4 квартали 2014 року 18.08.2020.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21.12.2020 № 790) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція №449) врегульовує застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами.

Частиною 1 розділу VIІ «Фінансові санкції» Інструкції №449 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Пунктом 2 частини 2 розділу VIІ «Фінансові санкції» Інструкції №449 встановлено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Таким чином, внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску до платника застосовується штраф та нараховується пеня згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а розрахунок фінансової санкції проводиться на підставі даних інформаційної системи податкового органу.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до інтегрованої картки платника податків за позивачем станом на 31.12.2020 обліковувався борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску в сумі 8529,2 грн., у зв`язку з несплатою якого позивачем Головне управління ДПС у Рівненській області направило в органи державної виконавчої служби для примусового виконання вимогу від 22.04.2020 №Ф-5185-25У про сплату боргу (недоїмки).

30.07.2020 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито ВП №62563944 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5185-25У, виданої 22.04.2020 в сумі 3914,71грн.

Під час примусового стягнення заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яке проводилося Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), позивачем було сплачено суму заборгованості по вимозі від 22.04.2020 №Ф-5185-25У в сумі 3914,71 грн.

У відповідності до інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що 18.08.2020 зараховано надходження коштів у сумі 3914,71 грн, як сплата єдиного внеску.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що сплата позивачем єдиного соціального внеску відбулась лише 18.08.2020, тобто з порушенням строків сплати.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не надано доказів, які б свідчили про своєчасну сплату єдиного внеску у відповідні періоди.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску позивачем сплачена з порушенням строків, встановлених Законом №2464-VI, що підтверджується даними інтегрованої картки платника єдиного внеску.

При цьому, позивачем не заперечується факт сплати єдиного соціального внеску не у встановлені строки самостійно, а в результаті примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску позивачем та відповідно правомірність оскарженого позивачем рішення податкового органу.

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідачем було невчасно надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.04.2020 №Ф-5185-25 зі сплати єдиного внеску та те, що дана вимога сформована на підставі відомостей з інтегрованої картки платника єдиного внеску та з Реєстру та відповідно це потягнуло за собою прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, то правомірність дій відповідача в цій частині не є предметом судового оскарження.

Щодо доводів апелянта про те, що контролюючим органом не надсилались позивачу повідомлення про наявність податкового боргу в період 2015-2020рр., то апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.16 ст.25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Також, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, апелянт зазначає ту обставину, що відповідь на скаргу надана ДПС України через 5,5 місяців, в порушення ст. 56 Податкового кодексу України, тому відповідно скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків.

Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта помилковими, оскільки скарга позивача стосувалась не оскарженого рішення про застосування фінансових санкцій, а дій посадових осіб контролюючих органів.

Скарга ФОП ОСОБА_1 до ДПС України на рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2020р. № ГУ ДПС у Рівненській області, яке є предметом судового оскарження у цій справі, залишена без задоволення, а рішення без змін.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2020 № прийнято відповідачем 1 правомірно та скасуванню не підлягає.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України від 12.02.2021 №3371/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги, то апеляційний суд також вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.56.1, 56.2 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з п.56.10 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Наведені норми законодавства свідчать про те, що платник податків має право на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Разом з тим, у даному випадку оскаржуване рішення Державної податкової служби України від 12.02.2021 №3371/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги само по собі не має юридичного значення для цілей створення правових наслідків для платника податків, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку.

Висновки аналогічного характеру викладено Верховним Судом у постановах від 31.05.2019 у справі №826/1023/16, від 11.06.2019 №826/45/18, від 24.06.2019 у справі №826/11001/15, від 08.04.2021 у справі №640/16779/19, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийняті даного рішення.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема строків розгляду справи та отримання відзиву на позовну заяву, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої вказаної статті, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачами рішень відповідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі відповідають вказаним вище критеріям, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №460/1512/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 28.12.2021