Справа № 120/2232/20-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2021 року

Київ

справа №120/2232/20-а

адміністративне провадження №К/9901/40477/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року

у справі №120/2232/20-а за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Вінницької області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора та прокуратури Вінницької області, у якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №321 від 09 квітня 2020 року Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Вінницької області №407к від 28 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 у Вінницькій обласній прокуратурі з 29 квітня 2020 року на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та органів прокуратури Вінницької області, на якій він працював до прийняття наказу прокурора Вінницької області від 28 квітня 2020 року №407к та стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №321 від 09 квітня 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Вінницької області №407к від 28 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновлено ОСОБА_1 у Вінницькій обласній прокуратурі з 28 квітня 2020 року на посаді, рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області, на якій він працював до прийняття наказу прокурора Вінницької області від 28 квітня 2020 року №407к;

- стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 квітня 2020 року по 11 травня 2021 року включно в сумі 106060,07 грн., з відрахуванням при його виплаті податків, інших загальнообов`язкових платежів та виплат.

Додатковим рішенням від 24 червня 2020 року заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8750 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької обласної прокуратури та в розмірі 8750 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року змінено в частині зазначення періоду та суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року викладено в наступній редакції:

«Стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 квітня 2020 року по 11 травня 2021 року включно в сумі 297 715,32 грн (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 32 коп.), з відрахуванням при його виплаті податків, інших загальнообов`язкових платежів та виплат».

У решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року залишено без змін.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року залишено без змін.

08 листопада 2021 року до касаційного суду надійшла скарга Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року указану касаційну скаргу залишено без руху.

Недоліки касаційної скарги усунуто в строк, установлений Судом.

Щодо оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, додаткового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року, постанов Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року Суд зазначає таке.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №120/2232/20-а є посилання у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник указує, що станом на дату прийняття оскаржуваного судового рішення був відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 7, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 6 розділу V Порядку №221, пункту 6 розділу ІІІ Порядку №221, пункту 8 розділу І, додатку 1 Порядку №221 щодо застосування кадровою комісією дискреційних повноважень при ухваленні рішення про неуспішне проходження прокурором атестації у разі набрання меншої кількості балів, ніж було визначено під час складання іспиту на загальні здібності та навички.

Звертає увагу, що станом на дату подання цієї касаційної скарги вже є висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права, викладені у постановах у справах №160/6204/20, №200/5038/20-а, №160/6596/20, №140/3790/19, №280/4314/20, №440/2682/20, №420/4196/20.

Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

У тексті касаційної скарги заявник, серед іншого, указує на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування статті 235 КЗпП України, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справах №640/18679/18, №804/958/16, від 23 грудня 2020 року у справі №813/7911/14, від 09 грудня 2020 року у справі №826/18134/14, від 19 листопада 2020 року у справі №826/14554/18, від 07 липня 2020 року у справі №811/952/15, від 19 травня 2020 року у справі №9901/226/19, від 15 квітня 2020 року у справі №826/5596/17, від 22 жовтня 2019 року у справі №816/584/17, від 12 вересня 2019 року у справі №821/3736/15-а, від 09 жовтня 2019 року у справі № П/811/1672/15, від 22 травня 2018 року у справі №П/9901/101/18, що за змістом відповідає пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Також, Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права, яку застосовано судами попередньої інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зазначає, що скаржник у касаційній скарзі цитує окремі абзаци указаних постанов Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, однак не наводить обґрунтування подібності таких правовідносин із цією справою, що не узгоджується з положеннями частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання позивача на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

До касаційної скарги додано клопотання заявника про зупинення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №120/2232/20-а.

Відповідно до частини першої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої та третьої статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на викладене, Суд вважає за необхідне встановити учасникам строк для подання заперечень щодо заявленого клопотання про зупинення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №120/2232/20-а.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку на касаційне оскарження, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №120/2232/20-а.

Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду справу №120/2232/20-а.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та заперечень щодо заявленого клопотання про зупинення виконання судових рішень, та роз`яснити, що до відзиву та заперечень додаються докази надсилання (надання) їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду