Справа № 200/8762/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2021 р. Справа№200/8762/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.
при секретарі: Щербак Ю.В.
представника позивача Аксельрод М.І.
представника відповідачів Тулянкіної М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча до Азовської митниці Держмитслужби, Донецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча до Азовської митниці Держмитслужби, Донецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови задоволено. Визнано протиправними і скасовано рішення Азовської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA700100/2021/000003/2 від 04.02.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2021/00006 від 04.02.2021 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 017 грн. 01 коп.

Враховуючи, що справу по суті розглянуто в порядку письмового провадження, на час винесення судового рішення позивачем не подано доказів, необхідних для вирішення клопотання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу, дане питання не вирішено. Зазначено, що воно може бути вирішено шляхом ухвалення додаткового рішення за умови подання позивачем відповідних доказів з цього питання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

02.12.2021 року позивач надав заяву, у якій просить долучити до матеріалів справи докази понесених витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 17 758,00 грн. та ухвалити додаткове рішення про їх стягнення.

07.12.2021 року від відповідача-2 надійшла заява про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскількі вказані позивачем витрати не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, обсягом таких робіт. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховується, зокрема, складність справи, фінансовий стан клієнта, також розмір гонорару має бути розумним і обґрунтованим. Крім того звертає увагу, що в провадженні суду перебували та перебувають справи між тими самим сторонами, предмет спору у яких є подібним до даного предмету спору, із аналогічними обґрунтуванням та вимогами, що свідчить про відсутність складності справи.

Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви та просила стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати з правничої допомоги.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та просила зменшити розмір судових витрат понесених на правничу допомогу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Згідно ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи, що на час винесення судового рішення позивачем не було подано доказів, необхідних для вирішення клопотання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу (яке заявлялася позивачем), дане питання судом не вирішувалось.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 758,00 грн. суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно зі статтею 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосовується судом виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з доданих до заяви позивача документів, 24.11.2021 року складено акт №1 приймання-передачі наданих послуг. Вартість послуг складає 17 758,00 грн., що зазначено у рахунку на оплату № 514 від 24.11.2021 року.

Згідно розрахунку розміру винагороди до акту приймання передачі наданих послуг №1 від 24.11.2021 року на суму 17 758,00 грн., остання складається з наступного:

- консультація клієнта з вивченням документів, узгодження правової позиції (1 год.) 1135,00 грн.;

- підготовка, складання та подання позовної заяви (4 год.) 4540,00 грн.;

- складання та подання відповіді на відзив (2 год.) 2270,00 грн.;

- складання процесуальних документів (1 год.) 1135,00 грн.;

- гонорар за складність справи майнового характеру (1% від ціни позову) 8678,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Суд дійшов висновку стосовно зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Згідно інформації з діловодства спеціалізованого суду, яка також міститься на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду, за період з січня 2021 року по теперішній час адвокатом Аксельрод М.І. подано до суду 14 позовних заяв між тими самими сторонами з аналогічним предметом позову щодо оскарження рішень митниці про корегування митної вартості, а саме справи: № 200/378/21, 200/731/21, 200/732/21, 200/3306/21, 200/3308/21, 200/4584/21, 200/5713/21, 200/6310/21, 200/7076/21, 200/7416/21, 200/6471/21, 200/5530/21, 200/8762/21, 200/10625/21. З цього слідує, що спірні правовідносини не були новими для адвоката та його клієнта, вони обидва були знайомі з судовою практикою, розуміли які документи необхідні для звернення до суду.

Відтак послуги щодо консультації клієнта, узгодження правової позиції не були об`єктивно необхідними у обсязі, визначеному у розрахунку.

Щодо складання відповіді нам відзив, суд зазначив, що це було правом, а не обов`язком позивача. А тому понесення відповідних витрат не було вимушеним.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд, виходячи з принципу пропорційності, вважає, що сума яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом, а тому на користь позивача має бути стягнуто 5675,00 грн. понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, що складається з витрат на складання позовної заяви та процесуальних документів, та є співмірним з обсягом наданих послуг і виконаних робіт.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд з урахуванням принципу правової визначеності врахував правові позиції Верховного суду, що викладені у постановах № 820/3072/18 від 19.02.21, №520/8489/19 від 22.12.20, а також Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 200/731/21 від 27.07.21 між тими самими сторонами за аналогічним предметом позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 252, 256, 294, 295, 297, 371 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча до Азовської митниці Держмитслужби, Донецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Луніна, 1) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 28 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.