Справа № 380/13064/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/13064/21 пров. № А/857/19391/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р. Л.,

представника позивача Дяків Л. В.,

представника відповідача Литвиненко Х. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року (прийняте у м. Львові суддею Хомою О. П.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 380/13064/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерств юстиції України (м. Львів) (далі - ВДВС УЗПВР у Львівській області) від 13.07.2021 ВП № 63999781 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ГУ ПФУ у Львівській області вжило всіх залежних від нього заходів, спрямованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі № 380/5468/20 та здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Доплата пенсії стягувачу за період з 01.04.2014 по 31.08.2019 в сумі 12156 грн буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету. Зазначені обставини були відомі відповідачу на час винесення спірної постанови, позаяк пенсійний орган листом повідомляв йому про це. Вважає, що у відповідача не було правових підстав для винесення постанови про накладення штрафу, позаяк відсутність бюджетного та іншого фінансування і коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлю проведення відповідних виплат; тому постанова про накладення штрафу є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Вказані доводи позивач також обґрунтовує правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.05.2021 у справі № 42/5465/19 та від 13.06.2018 №757/29541/14-а.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року позов задоволено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ВДВС УЗПВР у Львівській області, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що державним виконавцем перед винесенням постанови про накладення штрафу на боржника неодноразово скеровувались на його адресу вимоги державного виконавця, якими зобов`язано виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи, однак у відповідях ГУ ПФУ у Львівській області дав зрозуміти, що рішення суду не буде виконано в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Позаяк від 29 грудня 2020 року боржник не виконав рішення суду і навіть не надав жодної відповіді, державним виконавцем правомірно накладено на нього штраф за невиконання рішення суду.

ГУ ПФУ подало відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому вказало, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому просило апеляційну скаргу ВДВС УЗПВР у Львівській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вимоги відзиву обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви. Також зазначає, що ГУ ПФУ у Львівській області листом за № 1300-5308-8 62625 від 13.07.2021 повідомляло державного виконавця про виконання судового рішення та надало відповідний розрахунок; у вказаному листі також було зазначено, що доплата пенсії по рішенню суду в сумі 12 156,30 грн буде виплачена ОСОБА_1 після виділення коштів з Державного бюджету відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 23, пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги». На підставі викладеного ГУ ПФУ у Львівській області просило державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Позаяк ГУ ПФУ у Львівській області вжило всіх конкретних (можливих) заходів щодо виконання судового рішення, постанова державного виконавця про накладення штрафу є неправомірною.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця ВДВС УЗПВР у Львівській області від 29.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63999781 з примусового виконання виконавчого листа № 380/5468/20, виданого 12.11.2020 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2014 згідно довідки № 91-11255 від 19.01.2016 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії за посадою начальника Ягоднинського ПРЗ УВС Магаданського облвиконкому за нормами, чинними на 01.04.2012 та здійснити виплату перерахованої з 01.04.2014 по 13.08.2019 пенсії з урахуванням виплачених сум.

ВДВС УЗПВР у Львівській області направляло до ГУ ПФУ у Львівській області письмову вимогу від 20.01.2021 № 1406 про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.006546, про що проінформувати державного виконавця протягом десяти робочих днів з дня отримання вимоги.

Також він направляв на адресу ГУ ПФУ у Львівській області попередження про накладення штрафу від 22.06.2021 № 15179 з повторною вимогою про виконання вказаного рішення суду, про що проінформувати державного виконавця протягом десяти робочих днів з дня отримання вимоги та надати копію витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 13.07.2021 № 1300-5308-8/62625 повідомило відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.006546 у зв`язку з проведеним перерахунком пенсії ОСОБА_1 .

Зазначено, що доплата по рішенню суду за період з 01.04.2014 по 31.08.2019 у сумі 12 156 грн 30 коп. буде виплачена ОСОБА_1 після виділення коштів з Державного бюджету України.

На підставі викладеного боржник просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із вказаним листом долучено розрахунок пенсії ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця ВДВС УЗПВР у Львівській області від 13 липня 2021 року у зв`язку з невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн ВП № 63999781 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 22.07.2021 № 1300-5308-8/65571 повторно повідомило відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.006546, надавши аналогічну з попередньою відповідь, на підтвердження чого долучило довідку про перерахунок та розрахунок пенсії ОСОБА_1 .

Вважаючи зазначену постанову про накладення штрафу неправомірною ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є неправомірною, позаяк рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі № 380/5468/20 не виконано з поважних підстав, оскільки грошові кошти у вигляді нарахованої суми пенсії, яка належить стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 63999781, не знаходяться на його рахунках.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За вимогами статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно зі статтею 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

За приписами статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведено видно, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Тобто, така постанова може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

А накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), відповідно до статті 8 якого виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначено вище, причиною невиплати спірних коштів за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі № 380/5468/20 була відсутність відповідного фінансового забезпечення.

Пенсійний Фонд України листом від 25.06.2021 № 2800-04-5/30473 звертався до Міністерства соціальної політики України, де вказав, що в органах Пенсійного фонду України станом на 24.06.2021 обліковується 57,1 тис. рішень суду, які набрали законної сили, виконання яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, виданих або ухвалених після набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких належить виплатити 5 млрд грн.

У зв`язку з численними зверненнями щодо невідкладного погашення заборгованості на виконання рішень судів, Пенсійний Фонд України просив Міністерство соціальної політики України порушити питання про збільшення асигнувань з державного бюджету (бюджетна програма за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду») на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у 2021 році та повторно ініціювати відкриття для Пенсійного фонду України окремої бюджетної програми «Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Тобто, за відсутності бюджетного асигнування у позивача не було реальної фінансової можливості виконати судове рішення в повному обсязі, позаяк виділені з Державного бюджету кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у 2021 році не забезпечують таку потребу Пенсійного Фонду України у повному обсязі, при тому, що позивач добровільно виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі №380/5468/20 в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відтак, таке невиконання рішення суду не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, позаяк саме відсутність бюджетного фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Щодо покликань апелянта на те, що ГУ ПФУ у Львівській області не надало відповіді на вимогу державного виконавця, то таке спростовується листом від 13.07.2021 (а. с. 9).

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають, а тому не потребують додаткового аналізу.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в справі № 380/13064/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 28 грудня 2021 року.