Справа № 640/28458/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Київ № 640/28458/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач) з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 17.09.2021 ВП№65924917.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, оскільки рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.05.2021 у справі №214/6546/20 не виконано у встановлений законом строк за незалежних від позивача обставин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому статтею 162 КАС України.

Разом з тим, представником відповідача відзиву на позовну заяву та матеріалів виконавчого провадження не надано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав аргументи, викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.05.2021 у справі №214/6546/20 скасовано наказ акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №598-к від 19.08.2020 р. про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді; стягнуто з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 151 497 грн. середнього заробітку за вимушений прогул; стягнуто з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь держави судовий збір в розмірі 2355,77 грн.

Вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць.

Відповідачем відкрито виконавче провадження №65924917 з примусового виконання виконавчого листа від 16.06.2021 №214/6546/20, виданого Рішенням Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

В межах даного виконавчого провадження, відповідачем складено постанову про накладення штрафу від 17.09.2021 ВП №65924917, якою за невиконання вимог виконавчого документа на АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 та частиною 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, за рішенням немайнового характеру боржник зобов`язаний виконати таке рішення протягом 10 робочих днів, що слідують за днем отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 63 Закону встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.05.2021 у справі №214/6546/20 вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

16.06.2021 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення.

З аналізу норм слідує, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин.

При цьому, поважними в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, підставою для накладення штрафу є невиконання боржником рішення, що зобов`язує його виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, у тому числі про поновлення на роботі, у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин. При цьому, державний виконавець перед застосуванням штрафних санкцій має перевірити виконання рішення боржником та з`ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову про накладення штрафу винесено у зв`язку із невиконанням боржником (у цій справі - позивачем) рішення суду станом на 17.09.2021.

Водночас, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» видано наказ від 22.07.2021 №654-К «Про скасування наказу АТ «ДПЗКУ» від 19.08.2020 №598-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Разом з цим, з огляду на відсутність у штатному розписі АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» посади, яку раніше займав ОСОБА_1 , з підстав її скорочення, позивачем неодноразово направлялись листи із запрошенням ОСОБА_1 для надання згоди на поновленні його на рівнозначній посаді в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

При цьому, як встановлено судом, крім винесення постанови про накладення штрафу від 17.09.2021 інших дій, як спрямованих на примусове виконання рішення суду, так і на встановлення наявності чи відсутності факту виконання позивачем рішення суду, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №65924917, відповідачем вчинено не було, як і не було вчинено дій щодо з`ясування поважності причини невиконання рішення суду у випадку наявності відповідного факту.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач позбавлений права на звернення до суду із заявою про зміну чи встановлення способу i порядку виконання судового рішення, передбаченого статтею 435 ЦПК України, так як за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Більше того, судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.10.2021 у справі №214/6546/20 рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в повному обсязі.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови від 17.09.2021 ВП №65924917.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктами владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятої постанови.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивича підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.09.2021 ВП№65924917.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко