Справа № 683/1726/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/1726/21
РІШЕННЯ
іменем України

29 грудня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України "Про відпустки" та статтею 10-1 (пункт 8) Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за період з 05 травня 2018 року по 05 травня 2021 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05 травня 2021 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України "Про відпустки" та статтею 10-1 (пункт 8) Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за період з 05 травня 2018 року по 05 травня 2021 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей та в силу приписів статті 19 Закону України "Про відпустки" мала право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260), відповідач повинен був виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки. Проте грошову компенсацію не виплачено.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачка з 2018 року мала право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 10 календарних днів на рік відповідно до пункту 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Ця відпустка позивачкою не використана, оскільки остання в період 2018-2021 роки перебувала на військовій службі, а згідно з пунктом 19 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" припинено додаткові відпустки військовослужбовців під час особливого періоду. Вказує, що в період виключення зі списків особового складу частини позивачка не висунула вимог про виплату компенсації невикористаних додаткових відпусток за період 2018-2021 роки.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.06.2021 справу №683/1726/21 передано за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2021 №404 ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 05.02.2019 (наказ №27) по 05.02.2021 (наказ №28).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2021 №28 позивачка з 05.02.2021 виключена із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей 2013 року народження ( ОСОБА_2 ) та 2015 року народження ( ОСОБА_2 ).

Позивачка звернулась до відповідача з заявою від 04.01.2021, у якій, зокрема, просила виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.

Відомості про результати розгляду заяви відсутні.

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому, її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства належать застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Положеннями статті 24 Закону України "Про відпустки" визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з абзацами 2, 3 частини 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком №260.

Відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому, статтею 4 Закону України "Про відпустки" установлені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Згідно з статтею 19 Закону України "Про відпустки" жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону України "Про відпустки" додаткові відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи надаються понад щорічні відпустки, передбачені статтями 6, 7 і 8 цього Закону, а також понад щорічні відпустки, встановлені іншими законами та нормативно-правовими актами, і переносяться на інший період або продовжуються у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Таким чином, законодавством закріплені гарантії військовослужбовців на отримання, крім основної щорічної відпустки, за наявності передбачених законом підстав, додаткових відпусток.

Оскільки ОСОБА_1 в період з 05.02.2018 по 05.02.2021 була військовослужбовцем та мала двох неповнолітніх дітей віком до 15 років, вона, крім основної щорічної відпустки, мала право на додаткову відпустку - як матері двох дітей віком до 15 років на підставі статті 19 Закону України "Про відпустки". Це свідчать про те, що позивачка, звільняючись з військової служби мала право на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період з 05.02.2018 по 05.02.2021.

Разом з тим, пунктами 17, 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно з пунктом 19 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Суд зазначає, що визначення особливого періоду надано в законах України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про оборону України".

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Приписами частини 8 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Зі змісту наведених норм слідує, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Проте, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, право на яку позивачка набула за період проходження нею військової служби.

Як встановив суд та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 з огляду на запроваджений у державі особливий період не використала додаткову відпустку, визначену статтею 19 Закону України "Про відпустки".

Щодо доводів відповідача про те, що позивачка не зверталася до відповідача з проханням надати грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку станом на час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд вважає їх безпідставними. Так, Порядком №260 не встановлено особистого звернення військовослужбовця з відповідним рапортом про виплату йому грошової компенсації, оскільки грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки виплачується разом з компенсацією за невикористані дні щорічної основної відпустки. Крім того, оскільки відповідач не надавав позивачці відпустку, визначену статтею 19 Закону України "Про відпустки", то з урахуванням положення частини 7 статті 20 Закону України "Про відпустки" вказана відпустка є невикористаною і переноситься на інший період. При цьому вирішальним при виплаті грошової компенсації є невикористання днів відпусток на час звільнення військовослужбовця.

Таким чином, під час звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, з військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, чого відповідачем здійснено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку, визначену статтею 19 Закону України "Про відпустки", як військовослужбовцю - жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 05.02.2018 по 05.02.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 05.02.2021.

Оскільки суд встановив протиправну бездіяльність відповідача, наявні правові підстави для його зобов`язання нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, визначеної статтею 19 Закону України "Про відпустку", як військовослужбовцю - жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 05.02.2018 по 05.02.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 05.02.2021.

Водночас, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог в частині визначених в них спірного періоду (з 05.05.2018 по 05.05.2021) та дня звільнення з військової служби (05.05.2021), оскільки згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2021 №404 позивачка проходила військову службу з 05.02.2018 по 05.02.2021 та відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2021 №28 виключена із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 05.02.2021.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку, визначену статтею 19 Закону України "Про відпустки", як військовослужбовцю - жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 05 лютого 2018 року по 05 лютого 2021 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 05 лютого 2021 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, визначеної статтею 19 Закону України "Про відпустку", як військовослужбовцю - жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 05 лютого 2018 року по 05 лютого 2021 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 05 лютого 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 (м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк