Справа № 140/10112/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29 грудня 2021 рокуЛуцькСправа № 140/10112/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися із позовом до Луцької міської ради (далі Луцька м/р, відповідач) про визнання протиправним рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради від 18 січня 2021 року, за яким скасовано рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 13 липня 2020 року та від 28 грудня 2020 року про призначення (перерахунок) грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 13 січня 2020 року особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1067165,93 грн.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 13 липня 2020 року ОСОБА_3 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1100015,39 грн.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 28 грудня 2020 року ОСОБА_3 перераховано грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1123151,30 грн, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 18 січня 2021 року ОСОБА_3 скасовано грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення у зв`язку зі смертю.

Як причину скасування грошової компенсації вказано абзац 8 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабміну від 28 березня 2018 року №214 (далі Порядок №214, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Позивачі вказують, що оскільки право на отримання грошової компенсації виникло у ОСОБА_3 з моменту його звернення із відповідною заявою та прийняттям рішення Комісією щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю від 13 січня 2020 року, перерахунком 13 липня 2020 року та перерахунком від 28 грудня 2020 року - його право не може бути звужено чи обмежено у зв`язку із внесенням змін до будь - яких нормативно правових актів чи смертю.

Зауважують, що у абзац 8 пункту 6 Порядку №214 відсутня такий пункт «смерть особи» як підставу для скасування призначеної компенсації.

Позивачі є спадкоємцями першої черги та подали відповідні заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому скасування відповідної грошової компенсації, право на яку сам спадкодавець - порушує їхні права на спадкування.

З наведених підстав уважають, що рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради від 18 січня 2021 року є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене із порушенням норм чинного законодавства, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 10 листопада 2021 року №1.1-8/5762/2021, Луцька міська рада позовних вимог не визнала, мотивуючи тим, що за результатами розгляду матеріалів справи ОСОБА_3 комісією щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації 13 липня 2020 року прийнято рішення про призначення йому, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1100015,39 грн.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16 грудня 2020 року №311 затверджено показник опосередкованої вартості спорудження житла по Волинській області, розрахований станом на 01 жовтня 2020 року в розмірі 12719,00 грн. Станом на дату зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла призначена ОСОБА_3 грошова компенсація не була зарахована на його рахунок в зв`язку з відсутністю фінансування, відтак ОСОБА_3 мав право на проведення перерахунку раніше нарахованої та призначеної грошової компенсації, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі без його звернення.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації 28 грудня року 2020 перераховано розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_3 та визначено її в розмірі 1123151,30 грн

Відповідно до електронного повідомлення про громадян, які померли за період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року , наданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та копії свідоцтва про смерть від 30 грудня 2020 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, керуючись абзацом 8 пункту 6 Порядку №214, у зв`язку зі смертю заявника комісією скасовано рішення від 13 липня 2020 року та від 28 грудня 2020 року про призначення та перерахунок грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_3 .

Згідно з інформацією відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства ОСОБА_3 - особа з інвалідністю внаслідок війни П групи, з числа учасників бойових дій на території інших держав, перебував на квартирному обліку для отримання державного житла у списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, разом із сім`єю у складі двох осіб: він та його син, 1990 року народження.

Оскільки позивач 1 - дружина ОСОБА_3 не перебувала на квартирному обліку, а його сину на момент призначення грошової компенсації було більше 18 років та він не належав до осіб, визначених пунктом 21 Порядку, комісією щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації 13 липня 2020 року призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, виходячи із розрахунку лише на ОСОБА_3 .

А так як грошова компенсація була розрахована лише на ОСОБА_3 , у даній ситуації, у комісії немає правових підстав для прийняття рішення про виплату позивачам -його спадкоємцям призначеної грошової компенсації.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 19-22).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленння учасників справи за наявними у справі матеріалами (арк.спр. 16).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 13 січня 2020 року особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1067165,93 грн (арк. спр. 3).

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 13 липня 2020 року особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 1100015,39 грн (арк. спр. 4).

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 28 грудня 2020 року вирішено перерахувати розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 та визначити його в сумі 1123151,30 грн (арк. спр. 4 зворот.).

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 особи з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 , керуючись абзацом 8 пункту 6 Порядку №214, скасовано рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 13 липня 2020 року та від 28 грудня 2020 року про призначення (перерахунок) грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особі з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 (арк. спр. 5).

За результатами розгляду звернень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 27 січня 2021 року та 11 лютого 2021 року відповідно щодо скасування рішення комісії щодо заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації, Департамент соціальної політики Луцької міської ради листом від 17 лютого 2021 року №11.9/2109/2021 повідомив, що положеннями Порядку, діючими на момент виникнення спірних правовідносин, не визначено механізму виплати грошової компенсації членам сім`ї заявника у зв`язку з його смертю. Таким чином, підстав для призначення позивачам, як спадкоємцям першої черги, грошової компенсації, у Департаменту немає (арк. спр. 7-8).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 КАС України та статті 19 ЦПК України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як установлено судом, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації ОСОБА_3 , як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи, призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення та в подальшому рішенням цієї ж комісії у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 особи з інвалідністю внаслідок війни II групи ОСОБА_3 скасовано призначення останньому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 30 грудня 2020 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що 30 грудня 2020 року складено відповідний актовий запис №2414 (арк. спр. 5 зворот.).

Позивачі ОСОБА_1 (дружина померлого) та ОСОБА_2 (син померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулися до приватного нотаріусі Луцького міського нотаріального округу Волинської області із заявами про прийняття спадщини (арк. спр. 6).

Загальні положення про спадкування визначені книгою шостою глава 84 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормами частин першої статті 1218 ЦК України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У даній справі, на думку суду, спір фактично стосується спадкування майнових прав ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 .

Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку саме органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

На думку суду, з матеріалів справи вбачається наявність приватно-правового спору у позивачів, які звертаючись із цим позовом, фактично мають намір вирішити цивільно-правовий спір щодо спадкування майнових прав ОСОБА_3 , а тому такі правовідносини регулюються нормами цивільного судочинства.

Окрім того, суд зауважує, що у поданій позовній заяві позивачі зазначають, що скасування відповідної грошової компенсації, право на яку мав спадкодавець порушує їхні права на спадкування.

Більше того, в матеріалах позовної заяви відсутні докази, що ОСОБА_3 загинув під час проходження публічної служби, що в свою чергу свідчить про те, що дані відносини не є публічно-правовими, а носять цивільний характер.

Відтак, незважаючи на те, що предметом позову є рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради від 18 січня 2021 року, суть вимог в кінцевому результаті зводиться до вирішення питання щодо спадкування майнових прав ОСОБА_3 його спадкоємцями.

Наведене вказує на те, що спір у цій справі виходить за межі публічно-правового та, з огляду на характер правовідносин у цій справі, має вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України з одночасним роз`ясненням позивачу, що розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 239 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивачки від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачам необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в загальній сумі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанціями від 08 жовтня 2021 року № та № (арк. спр. 14) та який згідно із випискою зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (арк. спр. 23-24).

Керуючись статтями 132, 143, пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 238, статтею 248, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду із позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства, тобто до Луцького міськрайонного суду.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений згідно з квитанцією від 08 жовтня 2021 року № судовий збір у сумі 464,00 грн (чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок).

Повернути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений згідно з квитанцією від 08 жовтня 2021 року № судовий збір у сумі 464,00 грн (чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення

Суддя В.І. Смокович