Справа № 480/2972/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р.Справа № 480/2972/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Гелета С.М., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.07.21 року по справі № 480/2972/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-1820 від 24.02.2021, №0-1820 від 24.02.2021, прийняті Головним управління ДПС у Сумській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, оскільки належні позивачу на праві власності об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування згідно абз. ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, на підставі їх використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача як сільськогосподарським товаровиробником.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області №0-1820 від 24.02.2021, №0-1820 від 24.02.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24.05.1999 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, 04.10.2018 припинив свою підприємницьку діяльність.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2019 рік.

Судовим розглядом встановлено, що за 2019 рік контролюючим органом було прийнято податкові-повідомлення рішення №0-1820 від 28.09.2020, №0-1820 від 28.09.2020, які були предметом оскарження в межах розгляду справи № 480/8238/20.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 закрито провадження у справі № 480/8238/20. Зі змісту судового рішення встановлено, що об`єкти нерухомості на які нараховано податок, а саме: картоплесховище та ангар рослинництва, які належали на праві власності ОСОБА_1 , та на підставі яких сформовані податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 28.09.2020, були відчужені 19.07.2019. З метою приведення у відповідність ІКП по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по фізичній особі ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Сумській області направлено лист від 26.02.2021 №859/7/18-28-24-03 до Шосткинського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Сумській області з проханням скасувати нарахування по повідомленню-рішенню від 28.09.2020 №0-1820 на суму 46428,00 грн. та від 28.09.2020 №0-1820 на суму 37058,33 грн. по коду бюджетної класифікації 18010300 шляхом коригування в ІКП. Податкові-повідомлення рішення №0-1820 від 28.09.2020, №0-1820 від 28.09.2020 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, і які були предметом судового розгляду у справі №480/8238/20, вважаються відкликаними, у зв`язку із винесенням нових повідомлень-рішень 24.02.2021 та отримання їх позивачем.

Не погодився з винесеними 24.02.2021 податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач є власником земельної ділянки 2,000 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером №:08:004:0086, що розташована за адресою: Сумська область, Глухівський район, Кучерівська сільська рада.

Вказане підтверджується копією Довідки з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.11.2019.

Як встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 в межах розгляду справи № 480/384/20 предметом розгляду якої було правомірність визначення позивачу грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за № 140984997 від 10.10.2018, за №141002233 від 10.10.2018 позивач 10.10.2018 набув право власності на такі об`єкти нежитлової нерухомості: 1) картоплесховище площею 2225,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) ангар рослинництва площею 1776,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем на підставі вказаних відомостей, як за 2018 році так і за 2019 було визначено позивачу грошове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 по справі №480/384/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 08.11.2019 №0-1804, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 8265,53грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 08.11.2019 №0-1804, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 10355,52грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом ж підпункту 266.2.2 у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, чинній станом на 2015 - 2017 роки, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність насамперед двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в реакції чинній з 15.08.2018, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін сільськогосподарський товаровиробник має інше змістовне навантаження.

Як свідчать матеріали справи, позивач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером №:08:004:0086, що розташована за адресою: Сумська область, Глухівський район, Кучерівська сільська рада і в 2019 здійснював виробництво сільськогосподарської продукції у формі домогосподарського виробництва, а також селянського господарства із використанням належних йому на праві власності земельних ділянок на території Кучерівської сільської ради, що, зокрема, вбачається з довідки Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 18.11.2020 №02-42/426.

Об`єкти нерухомості, які належали позивачу в спірний період на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. (р.1271), та до них, зокрема, відноситься, будівлі для зберігання зерна (р.1271.3) та будівлі сільськогосподарського призначення та інші (р.1271.9).

Відповідачем не оспорюється призначення належних позивачу об`єктів нерухомості для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності.

Спірним між сторонами є питання щодо тлумачення норми підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а саме: чи встановлює ця норма обов`язок сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати такі будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, чи достатньо того, що вони відповідають критерію здатності такого об`єкта слугувати цілям сільськогосподарського товарного виробництва.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт г пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Податкового кодексу України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Тобто, з буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова призначення як мета використання чого-небуть, відповідати меті, можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

На користь висновку, що норма підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Як і Законом України від 28.12.2014 №71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

При цьому, у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 впродовж 2019 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

Відтак, доводи відповідача стосовно того, що позивач не має права на пільгу, встановлену зазначеною нормою, оскільки не використовувала об`єкти нерухомості за цільовим призначенням є безпідставними.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.10.2019 у справі №0340/1905/18.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі №480/2972/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 28.12.2021 року