Справа № 160/15516/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетовській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.08.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 26.10.2021 року, позивач просить:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровської області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України прийняти новий фактичний "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ЄСВ (форма Д-5 річна)" згідно доходу ОСОБА_1 вказаного в податковій декларації від 03.01.2019 року та зробити відповідні перерахунки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з відмовою у прийнятті уточненого звіту про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску, зазначаючи, що має право подати новий фактичний "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ЄСВ (форма Д-5 річна)" згідно доходу ОСОБА_1 , вказаного в податковій декларації від 03.01.2019 року, та зробити відповідні перерахунки. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
14.12.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано, що податковий інспектор дорівняла позивача до ФОП на загальній системі оподаткування, так як у 2016, 2017, І квартал 2018 позивач був на загальній системі оподаткування. А згідно із законом №1774 від 06.12.2016 було змінено формулювання ст.2, ст.7 п.2 (стосується підприємців на загальній системі «самостійно» на «зобов`язаний» сплачувати ЄСВ, в той час, яку цьому законі №1774 ст.7 п. 3 для підприємців на єдиному податку слово «самостійно» залишалось незмінним. Таким чином, позивача неправомірно змусили змінити суми доходу в декларації по ЄСВ, хоча основна декларація була здана позивачем та прийнята відповідачем без доходу. Тобто з нульовою базою нарахування ЄСВ.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 14.11.1994 року по 19.12.2018 року був зареєстрований як фізична особа підприємець та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків і зборів, в тому числі і платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, позивач здійснював підприємницьку діяльність в період з 14.11.1994 по 30.12.2016 року та з 21.12.2017 по 19.12.2018 року.
02.08.2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетовській області з метою подання нового звіту з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (додаток №5) за 2018 рік.
Не погоджуючись з відмовою у прийнятті нового звіту з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток №5) за 2018 рік, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.
Податковим Кодексом України на контролюючі органи покладено функції здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), які віднесені до їх компетенції.
Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються виключно Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), яким визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та введення обліку.
Згідно п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 базою нарахування єдиного внеску для осіб, які обрали спрощену систему оподаткування є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з нормами частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відсотка відповідно до визначеної ст. 7 Закону №2464 бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку №435 фізичні особи - підприємці формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.
Згідно з п.1 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.
Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.
Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми "скасовуюча", "додаткова", цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.
Порядком № 435 не передбачено повторне подання звіту за один і той же період після граничного терміну подання звіту, також Порядком № 435 не передбачено самостійне виправлення зазначеного типу помилок. При цьому письмове звернення від такого платника щодо визнання звіту не чинним, немає законодавчих підстав, оскільки п. 16 розділу II Порядку № 435 визначено, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.
У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску зазначеною категорією платників, єдиний внесок підлягає обов`язкозій сплаті.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону № 2464).
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску фізичні особи - підприємці несуть фінансову відповідальність відповідно до ст. 25 Закону № 2464 та адміністративну відповідальність відповідно ст. 165 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно даних інформаційної системи податкових органів ОСОБА_1 перебував на обліку в Криворізькій північній ДПІ ГУ ДПС (Покровський район м. Кривий Ріг) з 21.12.2017 року по 19.12.2018 року, як фізична особа - підприємець та відповідно до п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 був платником єдиного внеску. За період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року перебував на спрощеній системі оподаткування (1 група єдиного податку).
Стосовно твердження позивача про те, що його змусили виправити раніше поданий звіт без доходу та зазначити дохід, який позивач не отримував, то суд зазначає, що у відповідності до п.1 розділу ІV звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.
Позивач, подаючи новий звіт та нараховуючи дохід у такому звіті, несе відповідальність за власні дії, оскільки у відповідності до п.16 розділу ІІ Порядку №435 відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 7, 139, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова