Справа № 149/2953/21
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2953/21
Провадження №2-а/149/45/21
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.12.2021 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі представника позивача - адвоката Зайця Б.В.

представника відповідача Господарець А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа Хмільницький районний відділ поліції ГУНП України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 21.10.2021 інспектором СРПП Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Доценком В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за порушення ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки керування ним транспортним засобом не здійснювалось. Позивач перебував в транспортному засобі на правах пасажира про що неодноразово наголошував працівникам поліції. Керування транспортним засобом здійснював ОСОБА_2 , однак поція проігнорувала його доводи. Працівники поліції під час зупинки транспортного засобу вказували про наявність у них відео, яким зафіксовано факт керування ним автомобілем, проте його не показали. Водночас і оскаржувана постанова не містить інформації про застосування під час зупинки будь-якого відеоматеріалу. Зазначає також, що працівниками поліції одночасно винесено постанову від 21.10.2021 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за те, що він також керував тим самим автомобілем та порушив ПДР. Тобто вбачається, що вони обоє керували в один і той самий час одним і тим же автомобілем. Враховуючи, що працівниками поліції під час розгляду ними адміністративної справи не з`ясовано фактичні обставини справи та безпідставно прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 01.11.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

15.11.2021 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову, вказуюючи, що дійсно під час патрулювання в с. Уланів працівниками поліції було помічено автомобіль, водій якого виконуючи маневр правого повороту завчасно не увімкнув показчик правого повороту. Після цього, працівниками поліції було зупинено вказаний транспортний засіб та підійшовши до автомобіля виявили відсутність водія, а на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , який був в стані алкогольного сп`яніння, та повідомив, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 пішов у невідомому напрямку. Працівники поліції виявили ОСОБА_2 біля багатоповерхового будинку навпроти зупинки автомобіля. Запросивши останнього до автомобіля, ОСОБА_2 в спілкуванні з працівниками поліції повідомив, що керування автомобілем здійснював він. Поспілкувавшись з обома чоловіками, працівники поліції встановили, що спочатку автомобілем керував ОСОБА_1 , а в подальшому передав керування ОСОБА_2 . Тому відносно ОСОБА_2 було винесено постанову за ст. 126 ч.2 КУпАП, а відносно ОСОБА_3 за ст. 126 ч.4 КУпАП, а такожж протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП. При розгляді адміністративної справи за ч.4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_3 не бажав бути присутнім, а тому спірна постанова була винесена у його відсутність.

Оскільки працівниками поліції було виявлено адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_3 , тому останні в межах своїх повноважень винесли оскаржувану постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу в межах санкції статті 126 ч.4 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, що ним зазначені в позові.

Представник відповідача заперечив щодо позову з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань не заявляв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що в день зупинення транспортного засобу Рено Меган до нього додому прийшов ОСОБА_3 та попросив завезти його до магазину купити пива, оскільки він не має права керування. На що він погодився та сівши за кермо вони поїхали до магазину. Повертаючись назад, вони були зупинені працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме не включення показчика повороту. Після зупинки, він злякався та вийшов з машини, сівши на лавку біля багатоповерхівки. До нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти до автомобіля. В ході розмови з ними він повідомив, що керував транспортним засобом він, а не ОСОБА_3 , однак інспектор поліції наполягав на своєму та показував відео з телефону на якому зафіксовано керування транспортним засобом саме ним, а ОСОБА_3 сидів на пасажирському сидінні. Оскільки працівники поліції не зважали на їх пояснення, тому ОСОБА_3 розгнівавшись залишив його самого з працівниками поліції, а сам пішов у невідомому напрямку. Тоді він, образившись на ОСОБА_3 , сказав інспектору, що до магазину автомобілем керував ОСОБА_3 , а він - коли вони повертались додому. Вказує, що працівникам поліції повідомив невірну інформацію та вказує, що саме він був водієм автомобіля.

Суд, заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що 21.10.2021 інспектором СРПП Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області Доценком В.В. винесено постанову серії БАВ №459444 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до постанови, водій 21.10.2021 о 20.05 год.в с. Уланів по вул. Миру, керуючи Рено Меган неодноразово при зміні напрямку руху не вмикав показчик повороту, будучи позбавленим права керування.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначає, що обставини, наведені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Позивач наполягає, що не порушував ПДР України, оскільки автомобілем не керував, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначений ч.4 ст.126 КУпАП, крім того постанова за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно нього не виносилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч. 4 ст.126 КУпАП. При цьому оскаржувана постанова винесена лише на підставі пояснень ОСОБА_2 щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який в судовому засіданні, будучи приведеним до присяги, надав покази, які спростовують керування позивачем автомобілем. Працівниками поліції особисто правопорушення виявлено не було. Доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять.

Окрім цього, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17.

У п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року в справі «Кобець проти України» визначено, що доведення вини «поза розумним сумнівом» має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є не доведеним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №459444 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать у т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем при зверненні до суду було сплочено судовий збір в розмірі 454,00 грн (а.с. 6), який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Також до матеріалів позову позивачем додано договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 19,20) та квитанцію на суму 5000,00 грн (а.с. 21).

Таким чином, з урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 139 ч. 1 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, ст. 126, ст. 247, 293 КУпАП, ст.ст 72, 77, 118-119, 122, 132, 134, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №459444 від 21.10.2021 , винесену інспектором СРПП Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Доценком В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ГУНП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Робак М. В.