Справа № 240/11963/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Житомир

справа № 240/11963/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час затримки виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/366/20 у розмірі 305840,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/366/20 від 19 серпня 2020 року, наказ про його звільнення визнаний протиправним, скасовано та поновлено на посаді. Судовим рішенням з відповідача на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 263612,63 грн за період з 22 грудня 2019 року по 19 серпня 2020 року.

Однак, вказане рішення суду в частині поновлення на посаді у період з 20.08.2020 по 13.05.2021 не виконано, тому на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№60732/21), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування зазначає, що заяву позивача до Офісу Генерального прокурора про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 в частині поновлення на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління прокуратури України, разом з виконавчими листами Житомирського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 № 5004 та №5505 надійшли до Офісу прокурора лише 11.11.2020.

При цьому, вказує що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 виконавчий лист №5004 від 11.09.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Наказом Генерального прокурора від 14.05.2021 №558ц, на виконання постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.04.2021 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, позивача поновлено на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління прокуратури України.

Окрім того, зауважує, що поновлення позивача відбулось в Генеральній прокуратурі на раніше займаній посаді, а не в новоутвореному органі Офісу Генерального прокурора. Вказана позиція ґрунтується на нормах чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду.

Відповідач вказує, що порушень вимог статті 236 Кодексу законів про працю України зі сторони Офісу Генерального прокурора немає, саме тому підстави для виплати позивачу середнього заробітку згідно з розрахунком позивача у зв"язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі, відсутні.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/366/20 позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, задоволено:

- визнано протиправним та скасувати рішення П`ятої кадрової комісії від 4 грудня 2019 року №8 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнано протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора №2074ц від 21 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 263612,63 грн (двісті шістдесят три тисячі шістсот дванадцять гривень шістдесят три копійки) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 24 грудня 2019 року до дня ухвалення рішення суду - 19 серпня 2020 року.

Рішення суду у справі №240/366/20 звернути до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 15-29).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року змінено:

- четвертий абзац рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року викладено наступним чином:

"Поновити ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України."

У решті - рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року залишено без змін (а.с. 30-34).

Наказом Генерального прокурора №558ц від 14.05.2021 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України з 25.12.2019 (а.с. 35).

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №240/366/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора:

- постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року в частині зміни рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року щодо поновлення позивача скасувовано та залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у цій частині вимог;

- рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року змінено в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

«Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 274915,62 грн (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 62 копійки) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 25 грудня 2019 року до дня ухвалення рішення суду - 19 серпня 2020 року».

В решті рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Вважаючи, що Офісу Генерального прокурора зобов`язаний виплатити середній заробіток у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення його на роботі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2-3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Предметом спору у даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

За чинним законодавством рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Частина 7 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного, слід зазначити, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

При цьому, у пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно обчислювати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19.12.2019 у справі №2а-7683/12/1370 та від 30.01.2019 у справі 808/1271/18.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі 760/9521/15-ц.

Матеріали справи, що ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/366/20 наказом Офісу Генерального прокурора №558ц від 14.05.2021 поновлено на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (а.с. 35).

Суд наголошує, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/366/20 від 19 серпня 2020 року в частині поновлення позивача, Верховний Суд залишив у силі постановою від 14 грудня 2021 року, проте, виконання зазначених судових рішень про поновлення на роботі, незважаючи на негайне виконання, відбулося лише 15 травня 2021 року.

З огляду на вказане, саме з 20 серпня 2020 року (наступний день після постановлення рішення про поновлення на роботі) до 13 травня 2021 року (до дата видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі), є час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі та становить 183 дні затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацом третім пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з копією довідки Офісу генерального прокурора №21-245 зп від 20.03.2021, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача становить 1697,01 грн (29782,54 грн + 36400,87 = (48759,37 - 12358,50 грн ) /39) (а.с.12).

Суд зазначає, що сума середньоденного грошового забезпечення позивача у розмірі 1697,01 грн також встановлена у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №240/366/20 (а.с. 15-29).

З огляду на викладене середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі позивача становить: 1697,01 грн (середньоденний заробіток) х 183 робочих днів (час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 серпня 2020 року по 13 травня 2021 року) = 310552,83 грн.

Щодо доводів відповідача з приводу винесення Житомирським окружним адміністративним судом що ухвали від 05.01.2021 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №5004 від 11.09.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №826/808/16, та у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №826/9155/16, від 13.05.2020 у справі №826/1001/16 вказано, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі, або вичинялися дії щодо відкликання виконавчого листа.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул.Різницька, 13/15, Київ11, Центральна Частина Києва, Київ,01011, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, - задовольнити частково.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 20 серпня 2020 року по 13 травня 2021 року, у сумі розміром 310552 (триста десять тисяч п"ятсот п"ятдесят дві) грн 83 (вісімдесят три) коп.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 908 (дев"ятсот вісім) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 28 грудня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко