Справа № 560/412/21
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/412/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

28 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 11.01.21 року до Хмельницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові вимоги №56799-53 від 07 липня 2020 року, №4264-13 від 02 листопада 2020 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить нежитлова нерухомість загальною площею 1093,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . При обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачу за базовий податковий (звітний) 2019 рік нараховано 45619,24 грн. податкового боргу та виставлено податкову вимогу №56799-53 від 07.07.2020. Надалі, згідно з податковою вимогою №4264-13 від 02.11.2020, розмір вказаного податкового боргу вже становив 27371,54 грн. Проте, в силу приписів підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування, оскільки використовується для виготовлення промислової продукції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 17 вересня 2021 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

4. Визнано протиправною і скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №4264-13 від 02.11.2020 року.

5. Стягнуто на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

6. Апелянт ГУ ДПС у Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі .

7. Апелянт зазначив, що спірна вимога №4264-13 від 02.11.2020 є правомірною, оскільки позивач є власником нежитлової будівлі, а саме приміщення прохідної загальною площею 26,5 кв.м. та приміщення адміністративного будинку загальною площею 1066,70 кв.м., які не відносяться до будівель промисловості, визначених підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки вказані приміщення не є виробничими корпусами, цехами чи складськими приміщеннями промислових підприємств. Відповідно до облікових даних позивача, як фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, об`єкти нерухомості, на які нараховано податок на нерухоме майно, не визначені як такі, що використовуються в господарській діяльності. Так, позивач не подавав до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №083786 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Основним видом його діяльності є виробництво інструментів (25.73).

9. Згідно з пунктом 1 договору купівлі-продажу приміщень від 25.12.2006, укладеного між позивачем (покупець) та ОСОБА_2 (продавець), продавець продає, а покупець купляє за обговорену грошову суму нежилі приміщення загальною площею 1093,2 кв. м., в тому числі приміщення прохідної загальною площею 26,5 кв.м., приміщення адміністративного будинку загальною площею 1066,7 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1 .

10. Зазначене право власності позивача зареєстровано в установленому законом порядку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13075588 від 27.12.2006.

11. За змістом договору оренди землі від 05.03.2007, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з індексним номером 8974802 від 05.09.2013, ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки несільськогосподарського призначення - землі промисловості загальною площею 3752,0 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

12. Позивачу була виставлена податкова вимога №4264-13 від 02.11.2020, в якій була зазначена сума податкового боргу 27391,81 грн. , у тому числі 27371,54 грн. - по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачують фізичні особи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, 20,27 грн. - орендна плата з фізичних осіб.

13. Позивач, вважаючи податкову вимогу №4264-13 від 02.11.2020 протиправною, звернувся з позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач вказав, що йому на праві власності належить нежитлова нерухомість загальною площею 1093,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . При обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачу за базовий податковий (звітний) 2019 рік нараховано 45619,24 грн. податкового боргу та виставлено податкову вимогу №56799-53 від 07.07.2020. Надалі, згідно з податковою вимогою №4264-13 від 02.11.2020, розмір вказаного податкового боргу вже становив 27371,54 грн. Проте, в силу приписів підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування, оскільки використовується для виготовлення промислової продукції.

15. Апелянт зазначив, що спірна вимога №4264-13 від 02.11.2020 є правомірною, оскільки позивач є власником нежитлової будівлі, а саме приміщення прохідної загальною площею 26,5 кв.м. та приміщення адміністративного будинку загальною площею 1066,70 кв.м., які не відносяться до будівель промисловості, визначених підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки вказані приміщення не є виробничими корпусами, цехами чи складськими приміщеннями промислових підприємств. Відповідно до облікових даних позивача, як фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, об`єкти нерухомості, на які нараховано податок на нерухоме майно, не визначені як такі, що використовуються в господарській діяльності. Так, позивач не подавав до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

17. При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

18. Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

19. Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

20. Нормами підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлена податкова пільга (звільнення від оподаткування ) щодо визначених в цих нормах об`єктів нерухомості.

21. Так, підпунктом "є" зазначеного підпункту, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

22. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

23. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

24. Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

26. Обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

27. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

28. Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

29. Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, нормою підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

30. Отже, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто, для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

31. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.

32. Відповідно до розділу 4 Національного класифікатора України Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010 від 01.01.2012, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457 (далі - ДК 009:2010), процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

33. Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який відповідно до абзацу 2 розділу 1, призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

34. Відповідно до абзацу 4 розділу 1 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

35. Згідно з абзацом 12 розділу 1 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

36. До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до розділу 2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промисловості, що включає підкласи: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості: 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії; 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості; 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості; 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості; 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості; 1251.7 Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості; 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості; 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

37. Зі змісту матеріалів справи слідує, що будівля використовується для виготовлення промислової продукції (виробництво інструментів) шляхом механічної металообробки для отримання нової продукції.

38. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 з урахуванням функціонального призначення будівлі, об`єкт нерухомості, що належить позивачу відноситься до групи 125 Будівлі промислові та склади; клас 1251 Будівлі промисловості, що включає підклас: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості.

39. Факт відповідності нерухомого майна, власником якого є позивач, до групи 125 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, підтверджується: свідоцтвом платника єдиного податку від 20.01.2012 серії А №539745, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.08.2013 серії АВ №038906, де вказується, що основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є клас 25.73 (виробництво інструментів) секції С "Переробна промисловість"; Технічним паспортом на приміщення №5-890 від 12.01.2018, в якому зазначається, що призначення будинку за площею, що переважає - виробниче; Проектом електропостачання цеху металообробки по АДРЕСА_1 ; документами, що підтверджують право власності на робоче обладнання (верстати/станки тощо); фотоматеріалами робочого обладнання (верстатів/станків) в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 .

40. Крім того, за змістом підпунктів 5.1, 5.2 пункту 5 договору оренди землі від 05.03.2007 земельна ділянка передається в оренду для виробничих потреб, а цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 8974802 від 05.09.2013 зареєстровано право оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , строк дії якого до 18.12.2022, з цільовим призначенням землі промисловості.

41. Отже, враховуючи приписи підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та наведене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що апелянт помилково відніс належні позивачу нежитлові будівлі до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку. Як наслідок, безпідставно нараховано на вказані орендну плату з фізичних осіб.

42. Таким чином, податкова вимога Головного управління ДПС у Хмельницькій області №4264-13 від 02.11.2020 правильно судом першої інстанції визнана протиправною та скасовано.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

44. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

45. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

46. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

48. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.