Справа № 340/3089/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м.Дніпросправа № 340/3089/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Благовіщенської міської ради Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 340/3089/21 (суддя Казанчук Г.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати пп.5 п.1 рішення Благовіщенської міської ради від 21.05.2021 №181 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно заяви від 29.12.2020;

- зобов`язати Благовіщенську міську раду (далі відповідач) повторно розглянути на найближчому засіданні сесії ради заяву ОСОБА_1 від 29.12.2020 і прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, згідно з поданими графічними матеріалами, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року було задоволено адміністративний позов позивача. Так, суд визнав протиправним та скасувати підпункт 5 пункту 1 рішення Благовіщенської міської ради Кіровоградської області №181 від 21.05.2021 року "Про розгляд звернень громадян" та зобов`язав відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за її заявою від 29 грудня 2020 року.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що діяв виключно у межах та в порядку, визначеними законом. Бажану позивачем земельну ділянку віднесено до переліку земельних ділянок комунальної власності, права на які виставлятимуться на земельні торги окремими лотами у 2021 році. Рішенням Благовіщенської міської ради №217 від 25.06.2021 року затверджені умови продажу права оренди земельних ділянок та встановлено умови продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9026. Позивач не має права на вказану земельну ділянку, а її певна зацікавленість саме у цій земельній ділянці не може бути підставою для обмеження законних повноважень органу місцевого самоврядування як організатора земельних торгів.

Позивач подав письмовий відзив на скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує про необґрунтованість доводів скаржника, вважає рішення суду першої інстанції законним та не вбачає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 29.12.2020 звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Благовіщенської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області (а.с.7), на яку листом від 08.02.2021 відмовлено у наданні дозволу через те, що бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться на сформованій земельній ділянці кадастровий номер :02:000:9026, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) (а.с.8).

Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернулась до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі 340/542/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Благовіщенської міської ради щодо неприйняття у встановлений законом строк сесією ради рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно заяви від 29.12.2020 року та зобов`язано Благовіщенську міську раду не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили розглянути на засіданні сесії ради заяву ОСОБА_1 від 29.12.2020 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, згідно з поданими графічними матеріалами та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду (а.с.21-24).

На виконання рішення суду Благовіщенською міської радою Кіровоградської області прийнято рішення від 21 травня 2021 року №181 Про розгляд звернень громадян пунктом 5, якого відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що перебувають у запасі на території Благовіщенської міської ради, ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Правомірність та законність пункту 5 рішення від 21 травня 2021 року №181, зобов`язання відповідача вчинити певні дії є предметом спору у дані справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача, вказав, що включення земельної ділянки до відповідного переліку і виставлення земельної ділянки на торги не є тотожним. Земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, знаходиться в межах сформованої земельної ділянки як об`єкта цивільних прав - кадастровий номер :02:000:9026. Зазначена земельна ділянка не була виставлена на земельні торги. У відповідача були відсутні підстави, визначені статтями 118, 134-136 ЗК України, для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу позивачу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки позивач звернулася до відповідача зі всіма необхідними документами, судом двічі перевірено підстави відмови та визнано їх двічі такими, що не відповідають закону, а інших підстав для відмови не встановлено, суд зазначив, що ефективним способом захисту порушеного права буде саме зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за її заявою від 29 грудня 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідач, зареєструвавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, повинен був перевірити цю заяву на відповідність її вимогам статей 116, 118, 121 ЗК України і у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або, у разі виявлення обставин, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, прийняти рішення про відмову у наданні такого дозволу з наведенням відповідних мотивів.

Спірне рішення відповідача мотивоване тим, що за рішенням Благовіщенської міської ради від 09 квітня 2021 року №128, земельна ділянка, позначена на графічних матеріалах, на яку претендує позивач, включена до переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах, а тому відповідно до частини 3 статті 136 ЗК України, така ділянка не може бути відчужена (передана у користування) до завершення торгів.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Процедура проведення земельних торгів врегульована статтею 135 ЗК України, якій беззаперечно передують процедури формування окремого лоту за кожною земельною ділянкою.

Відповідно до частини 5 статті 136 ЗК України (якою мотивоване спірне рішення) земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів.

Суд вірно вказав, що забороні/зупиненню права розпорядження земельною ділянкою :02:000:9026 має обов`язково передувати рішення органу місцевого самоврядування про виставлення на земельні торги окремим лотом зазначеної земельної ділянки, а не рішення про включення до переліку земельних ділянок, права щодо яких будуть продані на земельних торгах.

Включення земельної ділянки до відповідного переліку і виставлення земельної ділянки на торги не є тотожним, оскільки включення земельної ділянки до відповідного переліку не означає, що зазначену земельну ділянку буде обов`язково виставлено на земельні торги.

Земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, знаходиться в межах сформованої земельної ділянки як об`єкта цивільних прав - кадастровий номер :02:000:9026. Зазначена земельна ділянка не була виставлена на земельні торги.

Вказані обставини підтверджуються інформацією відповідача від 10.06.2020, згідно з якою земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах, лот на вказану земельну ділянку не сформований, тому інформацію про місце, дату та час проведення земельних торгів, а також номер лоту надати не є можливим (а.с.27).

Тобто, станом на 21 травня 2021 рік (дата прийняття спірного рішення) у відповідача були відсутні законодавчі підстави, визначені статтями 118, 134-136 ЗК України, для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач при прийнятті спірного рішення в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні її заяви від 29.12.2020 року діяв необ`єктивно, нерозсудливо, а підпункт 5 пункту 1 рішення Благовіщенської міської ради від 21 травня 2021 року № 181, як індивідуальний правовий акт не відповідає критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, та є протиправним. Відтак зазначене рішення у частині порушення прав позивача суд обгрунтовано скасував.

Водночас необхідно зазначити, що позивач звернулась до відповідача із заявою щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою, кінцевою метою розробки якої є передання конкретно сформованої нової ділянки у власність.

При цьому, види документації із землеустрою встановлені статтею 25 Закону України "Про землеустрій", до таких видів у тому числі відноситься: технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок тощо.

Таким чином, при надходженні відповідного клопотання особи, відповідач зобов`язаний самостійно визначити вид документації із землеустрою дозвіл (згоду) на розробку якої необхідно надати заявнику для реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки у межах норм, визначених статті 121 Земельного кодексу України. Оскільки саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний володіти повною і достатньою інформацією та знаннями для визначення конкретного виду документації із землеустрою і способу реалізації права на землю, а особа, зацікавлена в отриманні земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації, зобов`язана відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України звернутися із відповідним клопотанням, у якому вказати мету використання і зазначити бажане місце розташування земельної ділянки.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні. Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом вже двічі.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний прийняти конкретне рішення і, якщо він його не приймає, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

За правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою можуть бути неодноразовими, а в даній справі позивач вже двічі намагається отримати дозвіл за заявою від 29.12.2020 року.

Оскільки позивач звернувся до відповідача зі всіма необхідними документами, судом двічі перевірялися підстави відмови та визнано їх такими, що не відповідають закону, а інших підстав для відмови не встановлено, суд першої інстанії цілком обгрунтовано визначив, що ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Благовіщенську міську раду Кіровоградської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за її заявою від 29 грудня 2020 року.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Благовіщенської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 340/3089/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак