Справа № 500/3432/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3432/21 пров. № А/857/18176/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна торгова організація» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Чепенюк О.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Тернопіль 03 серпня 2021 року, повне судове рішення складено 03 серпня 2021 року, у справі №500/3432/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна торгова організація» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2021 Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна торгова організація» (далі - Товариство), просило надати дозвіл на погашення податкового боргу Товариства за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, в розмірі 1 172 366,51 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів так і за рахунок майна платника податків. Суд першої інстанції вказав, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. Суд першої інстанції зазначив, що ПК України визначено черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, а саме спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності, погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі. Суд першої інстанції вказав, що представник відповідача не надав належних та допустимих доказів наявності коштів на банківських рахунках, за рахунок яких можливо було б погасити податковий борг, а так само доказів сплати податкового боргу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції не є обґрунтованим та беззаперечним. Скаржник вважає, що мала місце неповнота з`ясування фактичних обставин справи, необхідних для правильного застосування норм матеріального права згідно встановленого процесуального порядку та наявні порушення процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), в силу приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ТОВ «Західна торгова організація» зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Тернопільській області, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2021 (а.с.8-10).

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Тернопільській області станом на 02.06.2021 за Товариством рахується податковий борг у сумі 1 172 366,51 грн. по платежах: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 155 696,51 грн (основний платіж 1 146 507,96 грн, штрафні санкції 9 188,55 грн); податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 16 670,00 грн (основний платіж 16 581,00 грн, штрафні санкції - 89,00 грн) (а.с.11).

Вказана сума заборгованості відображена в інтегрованій картці Товариства по даних платежах (а.с.37-43).

21.01.2020 начальником Тернопільського управління ГУ ДПС у Тернопільській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Тернопільській області) прийнято рішення №208/10-5/19-00-54-07/1334 про опис майна, що належить ТОВ «Західна торгова організація», у податкову заставу (а.с.35).

На підставі вказаного рішення 11.02.2020 податковим керуючим складено акт опису майна ТОВ «Західна торгова організація» №4 на загальну суму 1 223 477,78 грн (а.с.33).

14.02.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №35497526 про накладення обтяження (податкової застави) на майно ТОВ «Західна торгова організація», на підставі акта опису майна від 11.02.2020 №4 (а.с.32).

Також, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 в адміністративній справі №500/897/20, що набрало законної сили 02.10.2020, стягнуто з рахунків у банках ТОВ «Західна торгова організація», що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить ТОВ «Західна торгова організація», кошти у розмірі податкового боргу в сумі 425 188,49 грн, з них: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 408 518,49 грн; податок на прибуток в сумі 16 670,00 грн (а.с.28-29).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 в адміністративній справі №500/1253/20, що набрало законної сили 11.08.2020, стягнуто з рахунків у банках ТОВ «Західна торгова організація», що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить ТОВ «Західна торгова організація», податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 768 405,45 грн (а.с.30-31).

З метою виконання вказаних рішень суду контролюючим органом здійснювались заходи щодо погашення заборгованості, зокрема, до установ банків, у яких обслуговується відповідач та має відкриті банківські рахунки (АТ «Ощадбанк», АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Кристалбанк»), направлялись інкасові доручення (розпорядження) від 19.02.2021 №2345-13, №2346-13, №2343-13, №2344-13, №2344-13, №2347-13, №2348-13, від 08.12.2020 №19377-13, №19404-13, №19399-13, №19406-13, №19379-13, №19405-13, №19401-13, №19402-13, №19403-13, №19374-13, №19375-13, №19376-13, від 26.10.2020 №4703-13, №4701-13, №4702-13, №4705-13, від 14.09.2020 №160381-54, №160376-54, №160377-54, №160378-54, №160379-54, які повернуті без виконання, у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках платника (а.с.13-27).

Враховуючи наявність у ТОВ «Західна торгова організація» податкового боргу в сумі 1 172 366,51 грн, а також те, що заходи стягнення, вжиті контролюючим органом, не призвели до погашення Товариством податкового боргу, Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося в суд з вимогою про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакцій чинній на час звернення контролюючого органу із позовом до суду, (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.3 статті 87 ПК України закріплено перелік майна платника податків, яке не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків.

Відповідно до пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з пунктом 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Пунктом 89.2 статті 89 ПК України встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено пунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Аналогічні положення закріплені Розділом ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586.

Порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі, врегульовано положеннями статті 95 ПК України якою встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Аналіз наведених законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, приймається на підставі рішення суду.

Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Сукупність вказаних обставин наділяє контролюючого орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 квітня 2020 року (справа №826/18574/14), від 28 серпня 2020 року (справа №809/362/17), від 24 квітня 2020 року (справа №822/1262/17).

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з несплатою податкового боргу відповідачу засобами поштового зв`язку надіслано податкову вимогу форми «Ю» №991-54 від 20.01.2020 на суму податкового боргу 775 228,07 грн, яка отримана відповідачем (а.с.36).

Долученими до матеріалів справи копіями інкасових доручень підтверджено, що кошти на розрахункових рахунках ТОВ «Західна торгова організація» для погашення податкового боргу відсутні (а.с.13-27).

При цьому матеріалами справи спростовано твердження представника Товариства про те, що інкасові доручень (розпорядження) направлялися лише до двох банківських установ АТ КБ «Приватбанк» та AT «Ощадбанк», та не подавалися до АТ «Кристалбанк», де відкрито поточний рахунок.

Так, до АТ «Кристалбанк» були подані інкасові доручення (розпорядження) №2347-13 від 19.02.2021, №19379-13 від 08.12.2020, №4705-13 від 26.10.2020 (а.с.15, 18, 25), які повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Разом з тим, існування за відповідачем податкового боргу останній не заперечує, належних та допустимих доказів наявності коштів на банківських рахунках, за рахунок яких можливо було б погасити податковий борг, а так само доказів сплати податкового боргу, не надає.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, оскільки наявність податкового боргу підтверджена долученими до матеріалів справи документами та не спростована належними та допустимими доказами відповідачем, вказані контролюючим органом грошові зобов`язання вважаються узгодженими, а відсутність доказів сплати таких зобов`язань вказує на наявність у відповідача податкового боргу, який самостійно не сплачено, а тому наявні підстави для стягнення вказаного боргу за рахунок майна Товариства, що перебуває у податковій заставі.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності звернення з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна торгова організація» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі №500/3432/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей