Справа № 240/43301/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 грудня 2021 року м. Житомир справа № 240/43301/21

категорія 109020100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- поновити строк оскарження рішення від 08.11.2018 №1242 Житомирської міської ради у частині п. 16 Додатку №1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрої щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 під скелями;

- визнати незаконним рішення Житомирської міської ради №1242 від 08.11.2018 у частині п. 16 Додатку №1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 під скелями;

- зобов`язати Житомирську міську раду повторно розглянути на сесії Житомирської міської ради заяву ОСОБА_1 від 02.05.2018 №4332 та надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0724 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 під скелями на підставі ч. 3 ст. 116, ст.ст. 118, 119, 121 Земельного кодексу України.

Перевіряючи, після одержання позову, чи відповідає він вимогам, установленим Кодексом адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), судом враховано таке.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З аналізу наведених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивач в позові просить поновити пропущений строк звернення до суду, посилаючись на те, що він вважав дану справу підсудною судам загальної юрисдикції. Згідно ЦПК України строк звернення до суду загальної юрисдикції складає три роки. У вересні 2021 року він звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із аналогічним позовом, але йому ухвалою було повернуто позовну заяву у зв`язку з тим, що даний спір підсудний судам адміністративної юрисдикції.

Оцінивши доводи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд не може визнати їх такими, що обґрунтовують поважність причин його пропуску.

Наведені приписи процесуального закону єдиним моментом для відліку строку звернення з позовом до суду визнають момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Початок обрахунку цього строку з іншого моменту можливий лише за умови його пропуску з поважних причин.

У свою чергу, поважними причинами пропуску такого строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, звертаючись з клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивач у позовній заяві сам зазначає, що йому було відомо про існування оскаржуваного рішення.

Посилання позивача, що він звертався до Корольовського районного суду м. Житомира і 20.09.2021 судом було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі не вказують на існування обставин, які б унеможливлювали звернення до адміністративного суду з позовом у шестимісячний строк з дня, коли позивачу повинно було стати відомо про порушення його прав.

Власні міркування позивача стосовно підсудності даної справи не узгоджуються з приписами процесуального закону, який не дозволяє при визначенні строкових меж звернення з позовом до суду оперувати іншими категоріями, ніж обізнаність з протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Застосування іншої логіки порушувало би принцип юридичної визначеності, оскільки з огляду на певні обставини не виключало би можливості визнання за позивачем права на звернення з позовом до суду у контексті його власних припущень. Оскільки цей момент апріорі не може бути чітко визначеним та є суб`єктивним чинником, аргументи позивача стосовно поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду є неприйнятними.

Таким чином, позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили, що він не мав об`єктивної змоги звернутись до суду з даним позовом з 2018 року та існували непереборні обставини для такого звернення.

Отже, за наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку, є неповажними.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху зі встановленням терміну для усунення недоліків, які можуть бути усунуті шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших поважних підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, підтверджених належними доказами.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Н.М. Майстренко