Справа № 320/11027/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Київ № 320/11027/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., за участю секретаря судового засідання Касаткіної Ю.О.,

представника позивача: Якимчука О.П.,

представника відповідача 1: Стеценка О.Л.,

представника відповідача 2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське» про визнання недійсним договору дарування та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Головне управління ДПС у Київській області (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (далі - відповідач 1, ТДВ «Узинський цукровий комбінат») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівське» (далі - відповідач 2, ТОВ «Обухівське»), в якому позивач просив суд:

- визнати недійсним договір дарування від 07.07.2021 № 464 укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівське» ();

- застосувати наслідки, передбачені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України та стягнути в дохід держави об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 4), який розташований за адресою: Київська обл., м. Узин, вул. Маяковського (Володимира Симиренка), буд. 2-В.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про недійсність спірного договору дарування, оскільки укладення останнього на думку контролюючого органу було спрямоване з виключною метою в подальшому не погашати грошові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 31.03.2020 за №№ , , , , на загальну суму 172 562 939, 45 грн.

За результатами оскарження платником у судовому порядку податкових повідомлень-рішень, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 задоволено касаційну скаргу Головне управління ДПС у Київській області. Рішення судів попередніх інстанцій скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТДВ «Узинський цукровий комбінат» про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Позивач стверджував, що на наступний день після винесення постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20, ТДВ «Узинський цукровий комбінат» здійснено відчуження активів нерухомого майна спершу Товариству з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», однак у зв`язку з відміною/видаленням цих реєстраційних дій та поверненням майна ТДВ «Узинський цукровий комбінат», вдруге було здійснено відчуження на користь ТОВ «Обухівське» шляхом укладення оскарженого договору дарування.

На думку контролюючого органу, укладаючи договір дарування від 07.07.2021 та передаючи основні активи підприємства, ТДВ «Узинський цукровий комбінат» завідомо умисно вчинило ці дії, ухиляючись від сплати узгоджених грошових зобов`язань на суму 172 562 939, 45 грн. Отже вказаний правочин завідомо суперечний інтересам держави і суспільства, оскільки спрямований на корисливі мотиви, а саме з метою недопущення опису майна у податкову заставу та погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Суд ухвалою від 14.09.2021 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, учасникам справи було запропоновано вчинити певні процесуальні дії, у тому числі й щодо подання додаткових доказів.

12.10.2021 від представника позивача надійшла заява з відповідними поясненнями та додатковими доказами по справі.

12.10.2021 від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого судом установлено, що ТДВ «Узинський цукровий комбінат» повторно звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № з підстав, відмінних від підстав, які були предметом розгляду у справі № 320/3824/20. Зазначено, що повторне звернення до суду з інших підстав повністю узгоджується із чинним законодавством та відповідає судовій практиці Верховного Суду, а саме постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 640/13460/19.

З огляду на викладене, відповідач-1 вказав, що в силу неузгодженості податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № , вони не породжують для ТДВ «Узинський цукровий комбінат» жодних обов`язків.

Крім того зазначено, що право позивача щодо стягнення податкового боргу за рахунок нерухомого майна ТДВ «Узинський цукровий комбінат» ще не настало, позаяк стягнення коштів за рахунок платника податків здійснюється за рішенням суду, а тому твердження позивача про те, що договір дарування використовується для унеможливлення стягнення податкового боргу за рахунок майна платника податків є виключно припущенням, а тому спірний договір не може суперечити інтересам держави. З урахуванням викладеного вважає, що в діях ТДВ «Узинський цукровий комбінат» відсутній умисел щодо несплати податків під час укладання спірного правочину.

27.10.2021 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, за результатами вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач 2 позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Стверджував, що позивачем не доведено недодержання відповідачами вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства при укладенні оспорюваного договору дарування, не доведено умислу в діях осіб, що уклали такий договір, а отже відсутні підстави для застосування наслідків нікчемності правочину, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України. Зазначено також, що сторони не виконали умови спірного договору № 464 від 07.07.2021, а саме відповідач 1 не передав, а відповідач 2 не прийняв нерухоме майно.

28.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, аналогічна доводам, наведеним у позовній заяві.

Відповідно до ухвали від 11.11.2021 судом продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів, у підготовчому засіданні оголошено перерву.

02.12.2021 від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою від 07.12.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача 1 проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» зареєстроване в якості юридичної особи 20.10.2003 (дата запису: 15.04.2011, номер запису: 0002739) за адресою: 09161, Київська обл., Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, буд. 2, що підтверджено наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в станом на день розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Обухівське» зареєстроване в якості юридичної особи 20.05.2019 (номер запису: 0003656) за адресою: 08700, Київська обл., Обухівський район, с. Перше Травня, вул. Гудима П., буд. 23, кв. 0, що підтверджено наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в .

Контролюючий орган стверджував, що 05.07.2021 грошові зобов`язання, визначені ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на підставі прийнятих Головним управлінням ДПС у Київській області податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № на загальну суму 172 562 939, 45 грн., набули статус узгоджених у зв`язку з прийняттям Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду постанови від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 про відмову у задоволенні позовних вимог ТДВ «Узинський цукровий комбінат» про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.

З позовної заяви слідує, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 05.07.2021 за ТДВ «Узинський цукровий комбінат» було зареєстровано право власності, зокрема, на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер № 4, який розташований за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Маяковського (Володимира Симиренка), буд. 2-В.

07.07.2021 Товариством з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (дарувальник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівське» (обдаровуваний) договір дарування нежитлового приміщення, за умовами якого дарувальник передає безоплатно у власність, а обдаровуваний приймає як дарунок нежитлове приміщення - нежитлові будівлі та споруди з резервуарами закритого та відкритого типу, які знаходяться за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Симиренка Володимира, буд. 2-В.

Вказаний договір дарування нежитлового приміщення посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. та зареєстрований в Реєстрі за номером 464.

Вважаючи, що укладення цього договору та відчуження об`єкта нерухомого майна здійснено виключно з метою ухилення від сплати узгоджених грошових зобов`язань за згаданими податковими повідомленнями-рішеннями, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, контролюючий орган звернувся до суду з метою застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України та стягнення в дохід держави спірного об`єкта нерухомого майна.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 191.1 статті 191 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 20.1 статті 20 ПК України контролюючому органу, серед іншого, надається право: для здійснення функцій, визначених законом, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

У якості підстави позову контролюючий орган посилається на положення статті 215 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - ППВСУ) зазначено, що нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до пункту 7 ППВСУ, виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України).

Для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.

Згідно з пунктом 18 ППВСУ, перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України (254к/96-ВР); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Згідно з частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вона (вони), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Відповідно до пункту 18 ППВСУ від 06.11.2009 № 9, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 208 ЦК України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди.

На обґрунтування доводів, що правочин між ТДВ «Узинський цукровий комбінат» та ТОВ «Обухівське» вчинено з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, контролюючий орган зазначає, що укладаючи договір дарування та передаючи основні активи підприємства, при цьому маючи податковий борг на суму 172 562 939, 45 грн., посадові особи ТДВ «Узинський цукровий комбінат» завідомо умисно вчинили ці дії, ухиляючись від сплати грошових зобов`язань з подальшою метою їх невиконання.

ТДВ «Узинський цукровий комбінат» заперечувало щодо наявності заборгованості на суму 172 562 939,45 грн. згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 31.03.2020 за № , № , № , №, № , з приводу чого суд зазначає таке.

В силу вимог статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Як установлено судом, позивачем проведено фактичну перевірку ТДВ «Узинський цукровий комбінат», за результатами якої прийняті податкові повідомлення-рішення № від 31.03.2020; № від 31.03.2020; № від 31.03.2020; № від 31.03.2020; № від 31.03.2020.

ТДВ «Узинський цукровий комбінат» оскаржило зазначені рішення в судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі № 320/3824/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 31.03.2020, № від 31.03.2020, № від 31.03.2020, № від 31.03.2020, № від 31.03.2020.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі № 320/3824/20 скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог ТДВ «Узинський цукровий комбінат» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Так, постанова Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 набрала законної сили 05.07.2021.

Враховуючи положення пункту 57.3 статті 57 ПК України, грошові зобов`язання ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на суму 172 562 939, 45 грн., визначені податковими повідомленнями-рішеннями, мали бути сплачені протягом десяти робочих днів, тобто до 19.07.2021 включно, з 20.07.2021 грошові зобов`язання набувають статусу податкового боргу.

У зв`язку із цим контролюючий орган стверджував, що 05.07.2021 грошові зобов`язання, визначені ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на підставі податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № на загальну суму 172 562 939, 45 грн., набули статус узгоджених та через несплату у 10-денний термін перетворились у податковий борг.

Разом із тим судом установлено, що ТДВ «Узинський цукровий комбінат» скористалось своїм правом на повторне звернення до суду щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 № , № , № , № , № з інших підстав та 06.07.2021 ухвалою Київського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 320/8042/21.

З урахуванням викладеного, у межах адміністративної справи № 320/8042/21 оскаржуються податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 31.03.2020 № , № , № , № , № , грошові зобов`язання за якими в силу вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України вважаються неузгодженими та, відповідно, не набули статусу податкового боргу.

Право на повторне звернення до суду з інших підстав підтверджено висновком Верховного Суду у постанові від 22.04.2021 у справі № 640/13460/19, відповідно до якого позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 640/5563/19). Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутись до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Водночас, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Враховуючи викладене, доводи позивача на те, що грошові зобов`язання ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на суму 172 562 939, 45 грн. набули статусу податкового боргу 19.07.2021, є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами.

Крім того, станом на час звернення з цим позовом до суду (09.09.2021) позивачем не розпочато процедуру стягнення податкового боргу на суму 172 562 939, 45 грн., хоча за твердженням позивача укладання спірного правочину використовується для унеможливлення стягнення такого боргу за рахунок майна платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Під час розгляду справи судом установлено, що позивачем не подано позов про стягнення з ТДВ «Узинський цукровий комбінат» податкового боргу на суму 172 562 939, 45 грн.

Таким чином, у контролюючого органу не настало право на стягнення податкового боргу, що унеможливлює і дії позивача по погашенню податкового боргу за рахунок майна платника податків, тому стверджувати про суперечність договору дарування нежитлового приміщення при недотриманні передбаченої законодавством процедури стягнення податкового боргу є передчасним.

Крім того, згідно з рішенням єдиного Учасника ТДВ «Узинський цукровий комбінат» № 6 від 02.07.2021, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьєра Лорена» (місцезнаходження - Республіка Хорватія) надано дозвіл ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на дарування та укладення договорів дарування нерухомого майна, зокрема, й щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 4, який розташований за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Маяковського (Володимира Симиренка), буд. 2-В, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівське».

Справжність підпису ОСОБА_1 , єдиного Учасника ТДВ «Узинський цукровий комбінат» - ТОВ «Фьєра Лорена» на рішенні № 6 від 02.07.2021 засвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В., реєстровий номер 450.

Наявність рішення єдиного Учасника ТДВ «Узинський цукровий комбінат» - ТОВ «Фьєра Лорена» № 6 від 02.07.2021, прийнятого до ухвалення Верховним Судом постанови від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20, спростовує твердження податкового органу про наявність умислу у ТДВ «Узинський цукровий комбінат» на укладення правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства.

До того ж право на укладення такого договору дарування передбачено Статутом ТДВ «Узинський цукровий комбінат» (затверджено рішенням № 1 Учасника ТДВ «Узинський цукровий комбінат» 01.12.2020), у пункті 9.3 якого вказано, що для виконання завдань та досягнення цілей, передбачених Статутом, Товариство має право передавати юридичним та фізичним особам, в тому числі безкоштовно, продавати, обмінювати, здавати в оренду, надавати у тимчасове користування споруди, обладнання, транспортні засоби та інші матеріальні цінності, що є на балансі.

Доводи позивача про те, що ТДВ «Узинський цукровий комбінат» відчужило об`єкт нерухомого майна на користь ТОВ «Роза-Л», суд до уваги не бере, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження зазначених обставин. Крім того, доводи позивача на записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач-1 заперечує, а позивачем не доведено, що останні вчинені за заявою ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

Що стосується доводів позивача про відчуження об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 4, який розташований за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Маяковського (Володимира Симиренка), буд. 2-В, на користь ТОВ «Обухівське», суд звертає увагу, що пунктом 6 договору дарування нежитлового приміщення від 07.07.2021 передбачено, що обдаровуваний набуває право власності на нежитлове приміщення з моменту прийняття дарунку, підписання цього договору, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, належних та допустимих доказів, зокрема актів прийому-передачі, які б вказували на факт передачі ТОВ «Обухівське» зазначеного нежитлового приміщення, позивач не надав.

Натомість представник відповідача 2 у відзиві зазначив, що сторони не виконали умови спірного договору № 464 від 07.07.2021, а саме відповідач 1 не передав, а відповідач 2 не прийняв нерухоме майно.

Також, на підтвердження цієї обставини відповідач 1 надав копію відмови від договору дарування № 464 від 07.07.2021 та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом 02.09.2021, відповідно до якої право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером № 4, який розташований за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Володимира Симиренка, буд. 2-В зареєстровано за ТДВ «Узинський цукровий комбінат». Зазначені доводи відповідачів позивачем не спростовані.

Відтак, позивачем не доведено фактичного виконання умов договору дарування від 07.07.2021 та відчуження об`єкта нерухомого майна на користь ТОВ «Обухівське».

Щодо доводів позивача у відповіді на відзив про те, що балансова вартість ТДВ «Узинський цукровий комбінат» у розмірі 154 633 тис. грн. не дозволяє покрити податковий борг відповідача-1 на суму 172 562 939, 45 грн. суд зазначає таке.

Так, відповідно до Балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2021 ТДВ «Узинський цукровий комбінат», балансова вартість активів відповідача-1 становить 154 633 тис. грн.

Суд зазначає, що згідно з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі № 320/8042/21 позов ТДВ «Узинський цукровий комбінат» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № та від 31.03.2020 № .

Станом на день прийняття рішення в цій справі, рішення суду у справі № 320/8042/21 не набрало законної сили, справа перебуває в суді апеляційної інстанції. Таким чином, станом на день розгляду цієї справи податковий борг ТДВ «Узинський цукровий комбінат» є неузгодженим.

Крім того, слід зазначити, що 06.10.2021 позивачем було складено акт № 261/10-36-13-04 опису майна у податкову заставу, відповідно до якого було внесено у податкову заставу майно, що належить відповідачу 1 на загальну суму 200 812 943, 43 грн., що є більше, ніж сума грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Київській області від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № , від 31.03.2020 № та від 31.03.2020 № . При цьому, саме на об`єкт нерухомості, що є предметом спірного договору дарування з реєстраційним номером № 4, який розташований за адресою: Київська область, місто Узин, вулиця Маяковського (Володимира Симиренка), буд. 2-В, було накладено податкову заставу, що свідчить про відсутність намірів на приховування спірного майна.

З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Головному управлінню ДПС у Київській області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 29 грудня 2021 р.