Справа № 161/21604/21
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/414/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Рудської С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Галичука Павла Івановича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 25.11.2021 року поліцейським № 1 роти № 3 БУПП у Волинській області Галичуком П.І. було винесено постанову серії БАВ № 259164, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. (далі оскаржувана постанова). Згідно оскаржуваної постанови, йому інкриміновано порушення вимог п. 2.3 «в» ПДР України, а саме: що він керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки. Вважає дану постановою незаконною. Вказує, що викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки під час руху він був пристебнутим ременем безпеки, а доводи про зворотне є безпідставними. У свою чергу, в ході розгляду справи йому не було роз`яснено його процесуальні права, позбавлено можливості реалізувати їх, а тому поліцейським було порушено норми процесуального законодавства. Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2021 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 13).

16.02.2021 року від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування кого останній зазначив, що оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам закону та під час її винесення інспектором було дотримано порядок розгляду справи. Дані обставини підтверджуються відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля та із нагрудної боді-камири поліцейського. Відтак, посилання позивача про незаконність оскаржуваної постанови не відповідають дійсності, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 22).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.11.2021 року поліцейським взводу № 1 роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Галичуком П.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії БАВ № 259164, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 25.11.2021 року о 10:08, в м. Луцьку по пр-ту Соборності, керував транспортним засобом BMW 320, н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України (а.с. 21).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломам.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Так, до свого відзиву на позовну заяву представником відповідачів було додано відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів поліцейського взводу № 1 роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2 (далі відеозапис із боді-камери), а також відеозапис із відеореєстратора, який встановлений в салоні їх службового транспортного засобу (далі відеозапис із відеореєстратора) (а.с. 22).

Як вбачається з відеозапису із відеореєстратора, працівники поліції рухалися на службовому транспортному засобі у середній смузі для руху, яка має три смуги руху в одному напрямку відразу позаду автомобіля BMW 320, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В певний момент, екіпаж поліції зайняв ліву смугу для руху та продовжували рухатися паралельно транспортного засобу позивача, при цьому частково порівнявшись з ним. Як наслідок, було виявлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 320, н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки. Зокрема, пасок безпеки був закріпленим позаду сидіння водія, тобто із порушенням правил використання такого.

Зазначене свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а доводи про зворотне не заслуговують на увагу.

Крім того, як вбачається із відеозапису із боді-камери, поліцейський після зупинки позивача підійшов до нього та роз`яснив причини такої. В ході з`ясування обставин, ОСОБА_1 в телефонному режимі консультувався з приводу інкримінованого йому правопорушення, а також йому було надано для огляду відеозапис із відеореєстратора. Згодом, інспектор поліції оголосив про початок розгляду справи, під час якого: представив посадову особу, яка розглядає дану справу; оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності; роз`яснив позивачу його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Надалі, ОСОБА_1 запропоновано реалізувати будь-які свої права перед початком розгляду справи, однак останній зазначив, що жодних клопотань у нього немає. Як наслідок, відносно позивача було винесено оскаржувану постанову, ознайомлено з її змістом, а також роз`яснено порядок її оскарження.

Наведене вище беззаперечно свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, інспектором поліції було дотримано усіх передбачених чинним законодавством процесуальних норм, а наведені у позові обставини є надуманими.

Також слід зауважити, що під час з`ясування обставин правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, позивач розмовляв у телефонному режимі зі своїм представником та у той момент ОСОБА_1 в жодний спосіб не наголошував інспектору поліції про те, що під час руху він був пристебнутим ременем безпеки, натомість, він лише повідомляв, що наданий для огляду відеозапис із фіксацією правопорушення не відображає порушення ним ПДР України.

Таким чином, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 , викладені у його адміністративному позові є безпідставними, а також такі в повній мірі спростовані дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УПП у Волинській області, поліцейського взводу № 1 роти № 3 БУПП у Волинській області Галичука П.І. про скасування постанови.

У зв`язку з відмовою у позові, суд, виходячи із положень ст. 139 КАС України, вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на нього.

На підставі ст.ст. 121, 251, 252, 280 КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», керуючись ст.ст. 77, 241-246, 262-263, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Галичука Павла Івановича про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 29 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська