Справа № 520/8397/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 р. Справа № 520/8397/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.07.21 по справі № 520/8397/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі також відповідач, ГУ НП в Харківській обл.), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській обл., яка полягає в затримці проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 61 156 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано ГУ НП В Харківській обл. здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10 000,0 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві, вказує на їх неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Не погоджується з сумою виплати заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10000 грн, оскільки вважає її символічною.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він вказує на помилковість позиції відповідача з обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на частину 8 розділу VI Порядку № 260, згідно з якою одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну -протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські та вказує на її дотримання відповідачем під час звільнення позивача. Просить урахувати правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 25.07.2018 по справі № 820/1134/17.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач наголошує на необґрунтованості позиції відповідача, оскільки, на його думку, спеціальним законом, який безпосередньо регулює трудові відносини, зокрема порядок та умови звільнення працівника та здійснення йому належних при звільненні виплат, є Кодекс законів про працю України і застосуванню до спірних правовідносин мають підлягати саме положення ст. ст. 47,116, 177 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційних скаргах зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та перебував на посаді інспектора взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Схід» Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 28.12.2020 №409 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 05 січня 2021 року.

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу (а.с. 23).

Уважаючи, що одноразову грошову допомогу при звільненні відповідачем виплачено несвоєчасно, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що норми ст.ст.116, 117 КЗпП України дають підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України та, застосувавши принцип співмірності, зобов`язав ГУ НП в Харківській обл. здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10 000,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України, а виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції відповідно до статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

В статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, якою передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні, не визначено строк виплати такої допомоги.

В свою чергу, пунктом 8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України 06 квітня 2016 року № 260 (з наступними змінами та доповненнями) (надалі також Порядок № 260) визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Порядок № 260 доповнено розділом VI згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539 "Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260", який набрав чинності з 21 серпня 2020 року.

В той же час, цим наказом виключений пункт 23 розділу І Порядку № 260, яким було передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Таким чином, починаючи з 21 серпня 2020 року спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з якими у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського, тобто відмінні від визначених статтею 116 КЗпП України.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений зі служби в поліції 23 лютого 2021 року, тобто після набрання чинності внесеними до Порядку № 260 змінами.

Відповідно, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснювалася позивачу з урахуванням приписів пункту 8 розділу VI Порядку № 260.

У зв`язку зі звільненням позивача, відділом УФЗБО в Харківській області було сформовано розрахунок потреби для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені та направлено до Департаменту фінансового забезпечення Національної поліції України.

Фінансування надійшло 13 квітня 2021 року, а одноразова грошова допомога була перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 36738,21 грн 15 квітня 2021 року, тобто у строки, які передбачені Порядком № 260.

Тобто, одноразова грошова допомога позивачу виплачена на другий робочий день після надходження коштів, що відповідає строкам, встановленим пунктом 8 Розділу VI Порядку № 260.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню норми ст.ст.116, 117 КЗпП України, а не Порядок № 260.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом норми Кодексу законів про працю підлягають субсидіарному застосуванню лише в тих випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано те чи інше питання.

В даному випадку, оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні врегульована нормами Порядком № 260, які підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, норми статті 116 КЗпП України на спірні правовідносини не розповсюджується.

Тому вимоги позивача щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 116 КЗпП України є безпідставними.

Відповідач при проведенні розрахунку та здійсненні виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні діяв в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

В свою чергу, визначена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає лише за порушення строків, зазначених у статті 116 КЗпП України.

За встановлених обставин, зважаючи на нормативне врегулювання спірних правовідносин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є обґрунтованими та, з урахуванням принципу співмірності їх слід задовольнити у сумі 10 000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи позивача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегією суддів приймаються у якості належних.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм права в частині задоволення позовних вимог, що є підставою для його скасування в цій частині з прийняттям постанови - про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року по справі № 520/8397/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10 000, 00 грн.

Ухвалити постанову, якою ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року по справі №520/8397/21 залишити без змін..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін