Справа № 348/1124/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 348/1124/20 пров. № А/857/21681/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил за апеляційною скаргою Львівської митниці Державної митної служби України на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2021 року (суддя першої інстанції Грещук Р.П., м. Надвірна)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області було поновлено строк на оскарження постанови у справі про порушення митних правил №0879/20900/20 від 14.04.2020 про накладення адміністративного стягнення, як такий, що пропущений з поважних причин. Позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Постанову в.о. начальника Галицької митниці Державної митної служби України Цабака В.Я. у справі про порушення митних правил за №0879/20900/20 від 14.04.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 59578 грн. 95 коп. за ст.485 Митного кодексу України скасовано, а провадження у справі закрито. Стягнуто з Галицької митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача 1471 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Із таким судовим рішенням не погодилася Львівська митниця Державної митної служби України та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позивачем 25 вересня 2018 року було ввезено на митну територію України автомобіль марки «Skoda», модель «ОСТАVІА», 2012 року виготовлення. Для здійснення митного оформлення в режимі «Імпорт» декларантом ФОП ОСОБА_2 було подано електронну митну декларацію і заявленою митною вартістю 2300 Євро Також було подано рахунок-фактуру №201800073 від 18.09.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, паспорт громадянки України. Згідно поданих документів продавцем виступила компанія «Rosen druzstvo», а отримувачем виступила ОСОБА_3 . Однак, 11 листопада 2019 року було отримано відповідь від митних органів Чеської Республіки №15066-5/-073 від 01.10.2019 (лист Державної фіскальної служби України №30728/7/99-99-20-02-01-17 від 07.11.2019) та копії митної декларації митних органів Чеської Республіки (MRN) №18CZ5800002K35X5S7 від 18.09.2018; рахунок-фактури (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018 року. Згідно отриманої інформації митне оформлення ввезеного позивачем транспортного засобу митними органами Чеської Республіки в режимі «експорту» здійснювалось на підставі рахунку-фактури (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018. Відповідно до інформації наявної у митній декларації (MRN) №18CZ5800002K35X5S7 від 18.09.2018 та рахунку-фактурі (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018, громадянином ОСОБА_4 . І продаж здійснено громадянину України ОСОБА_5 , вартість автомобіля становить 107000 чеських крон. Отже, ОСОБА_6 вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в загальній сумі 19859,65 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а тому оскаржувана постанова Галицької митниці про накладання на позивача штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів є правомірною.

Позивач не скористався право на відзив.

У судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи шляхом надіслання телефонограми 21 грудня 2021 року о 16 годині 35 хвилин (враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ).

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Разом з тим, судом було ухвалено відмовити у задоволенні вказаного клопотання з огляду на скорочені строки розгляду даної справи в апеляційній інстанції справи, недоцільність визнання особистої явки в судове засідання обов`язковою, а також відсутність доказів неможливості явки самого позивача в судове засідання.

Відповідач також був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, що підтверджено телефонограмою, яка була прийнята уповноваженою особою ОСОБА_7 о 16 годині 35 хвилин 21 грудня 2021 року. Крім того, Галицькою митницею було отримано електронну судову повістки 22 грудня 2021 року о 8 годині 28 хвилин, що підтверджено відповідним звітом (а.с. 129, 132).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.09.2018 позивачем через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «Skoda», модель «ОСТАVІА», 2012 року виготовлення, який було придбано 18.09.2018 в компанії «ROSEN druzstvo» вартістю згідно рахунку-фактури №201800073 від 18.09.2018 2300 євро.

27.09.2018 даний автомобіль було доставлено на митний пост «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці. Для проведення митного оформлення автомобіля позивачем із ФОП ОСОБА_2 було укладено договір від 27.09.2018 про надання митно-брокерський послуг (а.с.62).

В подальшому митному органу електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA206010/2018/411067 (а.с.63), до якої додано документи: рахунок-фактура №201800073 від 18.09.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.12.2012 та паспорт громадянки України.

Загальна сума сплачених митних платежів за вказаною вище митною декларацією склала 45023 грн. 43 коп.

Після оплати всіх митних платежів зазначений вище автомобіль був випущений з-під митного контролю та поставлений на облік в Територіальному сервісному центрі МВС України у встановленому законодавством України порядку.

У подальшому 20 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №0879/20900/20 про вчинення порушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Згідно постанови в.о. начальника Галицької митниці Державної митної служби України Цабака В.Я. у справі про порушення митних правил за №0879/20900/20 від 14.04.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 59578 грн 95 коп. за ст.485 МК України (а.с.8-9).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаної постанови з наступних підстав.

Згідно статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі №159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі №233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі № 553/1435/17.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про порушення митних правил, не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч. ч. 5, 6 ст. 264 МК України).

Згідно оскаржуваної постанови митного органу підставою для накладення адміністративного стягнення є зазначення ОСОБА_1 в митній декларації №UA206010/2018/411067 від 27.09.2018 неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності стала одержана від митних органів Чеської Республіки відповідь №15066-5/-073 від 01.10.2019 та копії митної декларації митних органів Чеської Республіки (MRN) №18CZ5800002K35X5S7 від 18.09.2018; рахунок-фактури (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018.

Згідно отриманої інформації, митне оформлення ввезеного позивачем транспортного засобу марки «Skoda», модель «ОСТАVІА» митними органами Чеської Республіки в режимі «експорту» здійснювалось на підставі рахунку-фактури (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018. Відповідно до інформації наявної у митній декларації (MRN) №18CZ5800002K35X5S7 від 18.09.2018 та рахунку-фактурі (FACTURA) №2018/166 від 18.09.2018, громадянином ОСОБА_8 продаж здійснено громадянину України ОСОБА_9 , за який останній оплатив кошти та отримав документи, а його вартість становить 107000 чеських крон.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно врахував, що вказані документи належним чином не засвідчені, отже не можуть бути належним доказом у справі.

Судом встановлено, що як підставу для пропуску на митну територію України вказаного товару громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного контролю особисто було подано рахунок-фактуру №201800073 від 18.09.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.12.2012 року та паспорт громадянки України.

Ці обставини не заперечуються апелянтом.

Дані документи не містили будь-яких розбіжностей, ознак підробки, а також у них були наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, яка була фактично сплачена за цей товар позивачем, що стало підставою для прийняття митним органом заявленої вартості і випуску товару у вільний обіг після сплати необхідних платежів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки декларант під час оформлення наведених вище товарів діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товарів та заниження митної вартості, адже пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем цих товарів, які не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Також, при розгляді цієї справи, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17, згідно яких для притягнення особи до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації неправдивих відомостей.

Крім цього, в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17 Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

При цьому, суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем Галицькій митниці та документами, наданими митними органами Чеської республіки, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання її винуватою у вчиненні порушення митних правил.

Таким чином, відсутні обґрунтовані докази, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил за ст.485 МК України.

Крім того, згідно експертного висновку №В-606 від 26.09.2018, оригінал якого було подано відповідачу, а його копія долучена до матеріалів справи, вартість автомобіля «SKODA OCTAVIA» 2012 року випуску, станом на 26.09.2018 становить 2291,25 Євро, тобто в митній декларації позивачем вказано навіть більшу митну вартість даного транспортного засобу ніж встановлено експертним висновком (а.с.75).

Отже, у спірних правовідносинах неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність у позивача прямого умислу на ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар