Справа № 420/3367/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2021 року

Київ

справа №420/3367/20

адміністративне провадження № К/9901/22302/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 (суддя - Радчук А. А.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 (колегія суддів у складі: Коваля М. П., Домусчі С. Д., Турецької І. О.),

УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просила:

- визнати протиправними дії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 06.04.2020 № 07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_1, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 329/03-08 від 06.04.2020 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та здійснює свою нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва від 25.03.2009 № НОМЕР_1. З 26.12.2016 її діяльність була зупинена, а потім припинена. Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.07.2018 № 328/03-05 діяльність позивача поновлена з 09.07.2018. Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було прийнято наказ від 20.02.2020 № 105/03-09 про проведення планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що планова комплексна перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюється не частіше одного разу на два роки. Крім того позивач зазначає, що за результатами перевірки складена довідка, в якій зроблено висновок про незадовільну якість роботи ОСОБА_1 та рекомендовано вжити заходи щодо усунення виявлених в ході перевірки порушень і помилок. Незважаючи на надані пояснення та інформацію про усунення помилок, а також не зважаючи на звернення позивача з проханням розглянути всі виявлені в ході перевірки порушення відкрито, за її участю та участю представника відділення Нотаріальної палати України в Одеській області, 06.04.2020 управлінням було внесено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а також наказ про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності. Також зазначає, що під час проведення перевірки, відповідачем не було виявлено порушень вимог чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які завдали шкоди інтересам держави, жодних скарг на дії приватного нотаріуса ОСОБА_1 не надходили, більшість порушень та помилок, які були виявлені в ході перевірки, позивачем виправлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020, позов задоволено: визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 06.04.2020 № 07-17/3575 з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_1, виданого Міністерством юстиції України 25.03.2009; визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 329/03-08 від 06.04.2020 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача судові витрати у розмірі 1681,60 грн.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наведення відповідачем лише переліку порушень, без надання оцінки завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян, свідчить про те, що не встановлена одна із складових підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю зазначена в підпункті «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат». В свою чергу, встановлення під час перевірки лише фактів порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубого порушення закону (без встановлення фактів одночасного завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян) не є підставою для анулювання свідоцтва, оскільки така підстава не передбачена чинним законодавством.

01.09.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник указує, що при ухвалені оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену Верховним Судом у постанові від 05.06.2019 у справі № П/811/591/18, а саме: щодо підстав для анулювання свідоцтва нотаріуса про право на зайняття нотаріальною діяльністю, відповідно до якої такими підставами є або допущення більш ніж одного порушення законодавства при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, або одне грубе порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій чи громадян. З огляду на такий правовий висновок, відповідач уважає свої дії правомірними, оскільки допущені позивачем порушення при вчиненні нотаріальних дій є безспірними та такими, що у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 06.04.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 визначено склад колегії суддів: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Зі змісту даної ухвали слідує, що провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Даною нормою передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Верховного Суду від 24.12.2021 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

За правилами пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Верховний Суд нагадує, що касаційне провадження у справі відкрите на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № П/811/591/18.

Варто зауважити, що у справі № П/811/591/18 предметом оскарження були рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 06.02.2018 № 4 та наказ Міністерства юстиції України від 07.02.2018 № 310/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Під час розгляду справи № П/811/591/18 судами встановлено, що у поданні Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, на підставі якого ухвалено оскаржувані рішення, наведено конкретні порушення нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, встановлені та підтверджені під час розгляду подання Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату на підставі доданих до подання документів, які позивачем не спростовані. Крім того, Верховний Суд у цій справі зазначив, що доводи позивача про порушення Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області порядку виготовлення та внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса, спростовуються іншим судовим рішенням у справі № 811/1364/17, оскільки наведені обставини були предметом дослідження у вищевказаній справі, за результатами розгляду якої було відмовлено у визнанні протиправним та скасуванні наказу від 07.08.2017 № 131/07 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса та про визнання протиправними дій щодо внесення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса.

Повертаючись до обставин справи № 420/3367/20, Верховний Суд зауважує, що у цій справі предметом оскарження є правомірність дій Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для розгляду подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, з огляду на відсутність фактів завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян як обов`язкової передумови для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Тобто, позивачем оскаржується не саме подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, як висновок контролюючого органу, а саме правомірність дій щодо його направлення для розгляду питання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Водночас, проаналізувавши встановлені під час перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_1 порушення чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначив, що встановлені відповідачем порушення у більшій частині є порушеннями саме правил нотаріального діловодства, які на переконання суду навіть у сукупності не можуть бути підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повноваження відповідача у частині направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю не є дискреційним, оскільки рішення щодо направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю у контексті встановлення порушень повинно мати правову підставу. Водночас, інші варіанти рішень не можуть бути одночасно юридично допустимими, оскільки правомірними можуть вважатися тільки дії, що відповідають визначеним у законодавстві підставам. Також суд апеляційної інстанції послався на правову позицію, викладену постановах Верховного Суду від 20.07.2018 у справі № 809/1649/17, від 18.03.2020 у справі № 826/3090/17, від 25.06.2020 у справі № 2340/5084/18, відповідно до якої встановлення факту порушень нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду. Застосуванню відповідачем норм підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» мало передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів вчинення позивачем як нотаріусом певних порушень під час безпосереднього здійснення нотаріальних дій. Крім того, предметом оскарження у цій справі є наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 329/03-08 від 06.04.2020 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду констатує, що обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах № П/811/591/18 та № 420/3367/20 не є подібними, а відтак правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.06.2019 у справі № П/811/591/18 щодо підстав для анулювання свідоцтва нотаріуса про право на зайняття нотаріальною діяльністю не є релевантною до спірних правовідносин у справі № 420/3367/20 та, відповідно, не повинна була застосовуватися судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

В силу вимог пункту 5 частини першої статті 339 КАС України, вказані обставини є підставою для закриття касаційного провадження судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 339 КАС України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження № К/9901/22302/20 у справі № 420/3367/20 за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук ,

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду