Справа № 300/1458/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1458/19 пров. № А/857/20260/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року про повернення заяви без розгляду, постановлену головуючим суддею Тимощук О. Л. у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови з 02.05.2019 в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 , як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02.05.2019 по 30.06.2019 пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням проведених виплат за цей період. В решті позову відмовлено.

За результатом апеляційного перегляду Восьмим апеляційним адміністративним судом 31.10.2019 ухвалено постанову, якою рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02.05.2019 по 30.06.2019 пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням проведених виплат за цей період. Ухвалено у названій частині нове судове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02.05.2019 пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням проведених виплат. В решті рішення суду залишено без змін.

20.08.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру пенсії на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 та зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату розміру основної державної пенсії, на підставі прямої дії частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року згідно з відсотку втрати працездатності 40 %, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019.

В обґрунтування вказаної заяви позивач покликався на те, що з 11.12.2019 відповідачем здійснено перерахунок пенсії, а з 31.10.2019 - виплату пенсії на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, однак, починаючи з 09.07.2021 йому виплачено пенсію у зменшеному розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень за наслідком виконання рішення суду, повернуто без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення його заяви без розгляду, оскільки постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 є невиконаною, так як не проведено виплати перерахованої пенсії, а з 01.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області без попереднього повідомлення чи прийняття будь-якого рішення припинило виконання згаданого судового рішення.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, однак, такий до уваги судом не береться, так як поданий поза межами встановленого судом строку.

Оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви, апеляційний суд відповідно до вимог частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції керувався тим, що вимоги позивача в частині визнання протиправності здійсненого відповідачем перерахунку пенсії у зв`язку із ухваленням Верховним Судом рішення у зразковій справі, висновки якого є обов`язковими для застосування суб`єктом владних повноважень, обґрунтовуються новими (іншими) обставинами та доводами і можуть бути розглянуті судом виключно в межах нового публічно-правового спору внаслідок звернення особи до суду із відповідною позовною заявою та не підлягають розгляду за правилами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки стосуються інших спірних правовідносин, які не врегульовувалися і не могли бути врегульовані рішенням суду, ухваленим в даній справі.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Частиною третьою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Частиною четвертою наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З огляду на викладене, для визнання дій або бездіяльності протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання відповідачем обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправності дій або бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність таких дій для прав та інтересів заінтересованої особи.

При цьому, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень така особа має право звернутись протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Невідповідність заяви вимогам статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для повернення такої.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02.05.2019 пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням проведених виплат.

Апеляційний суд звертає увагу, що сторонами не заперечується, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем перераховано позивачу пенсію по інвалідності з 02.05.2019. Однак, в матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачу виплати перерахованої пенсії. Крім цього, позивач стверджує про протиправність здійсненого відповідачем наступного перерахунку його пенсії з 01.07.2021.

Суд першої інстанції надав оцінку доводам позивача по суті лише в частині перерахунку його пенсії з 01.07.2021 та прийшов до висновку, що відповідна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Натомість, суд першої інстанції не врахував, що правовий наслідок у вигляді повернення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду може застосовуватись виключно у разі невідповідності заяви вимогам, встановленим статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, чи подання такої заяви з пропуском встановленого строку.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно вдався до дослідження обставин, викладених у заяві позивача, на предмет підставності для застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області наслідків, передбачених статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, без дослідження при цьому відповідності заяви позивача вимогам, встановленим статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до передчасного висновку про повернення такої заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, а також положення статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 про повернення без розгляду заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень за наслідком виконання рішення суду, слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 312, 315, 320, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року про повернення заяви у справі № 300/1458/19 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 28.12.2021