Справа № 540/1608/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1608/21
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2021 №Ф-125-17

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-125-17 від 11 березня 2021 року в сумі 44 072,77 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 зазначив, що оскаржена вимога про сплату боргу з ЄСВ (недоїмки) на суму 44 072,77 грн., містить заборгованість, яка обліковується станом на 18.02.2021 за двома кодами бюджетної класифікації:

за кодом 71010000 недоїмка складає 5191,77 грн.;

за кодом 71040000 недоїмка складає 3300,00 грн., штраф 6823,48 грн. та пеня - 28 757,52 грн.

Покликаючись на положення статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивач вважає, що про наявність боргу по коду 71010000, який виник наприкінці 2013 року, контролюючий орган повинен був його повідомити протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилася сума недоїмки зі сплати ЄСВ, тобто на початку 2014 року.

Втім, тільки 31.03.2021, як указує позивач, він отримав поштою вимогу про сплату боргу (недоїмки), де однією зі складових за кодом бюджетної класифікації 71010000 був борг в сумі 5191,77 грн, що утворився наприкінці 2013 року.

Що стосується підстав для скасування боргу за кодом 71040000, позивач зазначає, що останній виник станом на 16.09.2020 року, але контролюючий орган не направляв на його адресу вимог про сплату такого боргу з ЄСВ.

Окрім того, на переконання позивача, контролюючий орган не дотримався передумов для формування вимоги про сплату боргу, а саме не провів документальну перевірку.

Є, на думку позивача, протиправним несписання контролюючим органом сум недоїмки, штрафів та пені, відповідно до пункту 9-15 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за його заявою від 28.12.2020.

Так, за вказаною нормою підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року, з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року.

Водночас, як вважає позивач, контролюючий орган неправомірно прийняв рішення про списання тільки недоїмки за період з 01.01.2017 до 01.12.2020, не списавши штрафні санкції та пеню, що нараховані до 28.12.2020.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Підставами для відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив таке.

Насамперед, суд констатував, що системний аналіз Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон України № 2464-VI), свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які відповідно до цього Закону є платниками єдиного внеску, зобов`язані самостійно нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі невиконання фізичною особою - підприємцем - платником єдиного внеску обов`язку щодо своєчасності сплати єдиного внеску контролюючим органом до таких платників застосовуються заходи впливу та стягнення.

Далі, суд першої інстанції, аналізуючи підстави позову ОСОБА_1 , звернув увагу на таке.

Суд вважав, що, на момент подання позивачем заяви від 28.12.2020 про списання несплачених станом на період з 01.01.2017 по 01.12.2020 недоїмки, пені та штрафів, за даними ІКП, обліковувалась недоїмка в сумі 1 103,53 грн., яка виникла 19.10.2020.

Аналізуючи розрахунок штрафної санкції до рішення №0000/2142 від 18.11.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд встановив нарахування штрафів та пені після 01.12.2020.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, дійшов висновку, що за заявою позивача підлягали списанню несплачені станом на 01.12.2020 суми недоїмки за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на таку суму, включно до дати подання заяви. Інші суми, які виникли після вказаної дати, як вважав суд, не підлягають списанню.

До того ж, суд відзначив про відсутність доказів оскарження позивачем рішення №0000/2142 від 18.11.2020, що дає підстави вважати про згоду позивача з нарахованим штрафом та пенею.

Вважаючи, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів пункту 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VI, суд указав, що рішенням №0000/2142 від 18.11.2020 суми штрафу та пені, нараховані на суму вже погашеної позивачем недоїмки, що виключає її статус несплаченої станом на 01.12.2020.

Доводами суду є також те, що невиконання контролюючим органом обов`язку щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) протягом попередніх років не звільняє платника податків від обов`язку нараховувати та сплачувати ЄСВ (крім випадків, якщо ФОП не є найманим працівником).

Оцінюючи аргументи позивача, що припинення підприємницької діяльності звільняє його від сплати боргу з ЄСВ, суд першої інстанції, керуючись частиною 4 статті 6 Закону № 2464-VI,заявив, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Не є такими, що засновані на законодавстві, на думку суду, аргументи позивача про донарахування сум єдиного внеску без проведення перевірки, адже законодавець дозволяє це зробити на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляція складається з таких підстав.

Перша підстава, це незгода з рішенням суду першої інстанції про те, що питання правомірності нарахування штрафу та пені не є спірним, у зв`язку з відсутністю його оскарження.

Як стверджує скаржник, таке оскарження не відбувалося з огляду на те, що нараховані суми штрафу та пені повинні були списані ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі за його заявою. Не вбачаючи сенсу в оскарженні рішення №0000/2142 від 18.11.2020, як заявив позивач, він подав заяву про списання недоїмки зі сплати ЄСВ з 01.01.2017 по 01.12.2020, а також штрафу та пені, нараховані на суму недоїмки за період з 01.01.2017 по 01.12.2020.

Скаржник наголошує, що Законом №2464-VI не визначено, що списанню підлягають ті недоїмки, штрафи та пеня, які відображені в ІКП платника податків, а навпаки вказано, що списанню підлягають несплачені та нараховані недоїмка, штрафи та пеня. Попри невідображення штрафів та пені ІКП, на переконання ОСОБА_1 , станом на дату списання (01.12.2020) вони були нараховані.

Є, на думку скаржника, неправильним тлумачення судом першої інстанції пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, адже суд самостійно визначив умовою для відмови в списанні штрафу та пені, погашення16.09.2020 ним як платником податків недоїмки зі сплати ЄСВ за 2017 2020 роки та нарахування на суму цієї недоїмки - штрафів та пені після 01.12.2020.

Свій висновок скаржник обґрунтовує тим, що наведеною нормою встановлено лише 2 підстави для відмови в списанні недоїмки, штрафів та пені, а саме: отримання доходу протягом 01.01.2017 01.12.2020, а також сплата/ стягнення зобов`язань.

Також ОСОБА_1 наполягає на тому, що додатковою підставою для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) є те, що її винесено в період карантину, коли штраф та пеня, відповідно до пункту 9-11.2 розділу VIIIЗакону № 2464-VI не застосовується.

Відстоюючи свою позицію ОСОБА_1 указує на недотримання контролюючим органом строків прийнятті спірної вимоги, що позбавило його можливості передбачити наслідки, та, у випадку необхідності своєчасно узгоджувати свою поведінку. Отже, порушення відповідачем законодавчо визначеного строку, на думку скаржника, призвело до покладення на нього надмірного тягаря зі сплати пені та штрафу.

До того ж, на переконання скаржника, жодна норма податкового законодавства не дозволяє контролюючому органу здійснювати нарахування ЄСВ та направляти вимогу про сплату боргу (недоїмки) без проведення документальної перевірки.

Покликаючись на висновки Верховного суду, викладені в постанові від 11.12.2018 №813/2113/16, ОСОБА_1 стверджує, що припинення ним діяльності, як фізичної особи підприємця з 16.12.2020, позбавляє право контролюючий орган застосовувати до нього штрафи та пеню, що зазначені в спірній вимозі про сплату боргу (недоїмки).

У відзиві на апеляцію представник ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі указує на її необґрунтованість, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення.

Доводи відзиву на апеляцію відтворюють позицію суду першої інстанції, що викладена в рішенні, де була надана ретельна оцінка аргументам позивача.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 01.04.1999 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

14.02.2007 позивач взятий на облік як платник ЄСВ № 21/02-4690 в ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі (Бериславська ДПІ, Бериславський район).

16.09.2020 ОСОБА_1 сплатив узгоджені суми єдиного внеску, які виникли з 2015 року в сумі 41 501 грн, переплата склала 2 074 грн.

Проте, враховуючи, що така оплата відбулася з порушенням строків, 18.11.2020 ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі прийняло рішення № 0000/2142 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 6823,48 грн. за період з 21.01.2015 по 16.09.2020 та нараховано пеню в сумі 28 757,52 грн. (а.с. 19, 72).

Дане рішення отримано позивачем 04.12.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (а.с. 74).

Як випливає з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (далі - ІКП) нарахування штрафу та пені ГУ ДПС в Херсонській області, АРК та м. Севастополі провело 18.02.2021.

16.12.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , підстава: власне рішення (а.с. 10).

28.12.2020 позивач подав до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі заяву, в якій керуючись змінами, внесеними Законом від 04 грудня 2020 року №1072 до пункту 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VI просив списати йому несплачені станом на 1 грудня 2020 року суми недоїмки, а також штрафних санкцій та пені, що нараховані на ці суми недоїмки за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року.

Платник податків повідомив, що за вказаний період він не отримав дохід (прибуток) від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та відповідно до вимог частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, за період з 1 січня 2017 року подав звітність з ЄСВ за відповідні періоди 2017-2020 років. (а.с.21).

25.02.2021 контролюючий орган прийняв рішення про списання заборгованості з єдиного внеску № 240/21-22-13-03-09 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність» на суму 1 103,53 грн. (а.с.71).

11.03.2021 ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-125-17, в якій зазначило, що станом на 28.02.2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску становить 44 072,77 грн., у т.ч.:

- за технологічним кодом 71010000, всього 5 191,77 грн., у т.ч. сума недоїмки 5 191,77 грн.

- за технологічним кодом 71040000, всього 38 881,00 грн. у т.ч. сума недоїмки 3 300,00 грн., штрафні санкції - 6 823,48 грн., пеня 28757,52 грн. (а.с.11).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Доводи скаржника про недотримання контролюючим органом строків прийнятті спірної вимоги, про те, що жодна норма податкового законодавства не дозволяє контролюючому органу здійснювати нарахування ЄСВ та направляти вимогу про сплату боргу (недоїмки) без проведення документальної перевірки, а також про те, що припинення ним діяльності, як фізичної особи підприємця, позбавляє право застосовувати до нього штрафи та пеню, були об`єктивно та правильно оцінені судом першої інстанції, враховуючи норми законодавства,яке визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон № 2464-VI .

У цьому Законі міститься визначення, зокрема, недоїмки та зазначено, що це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом ( пункт 6 частини першої статті 1). На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини11 статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф в розмірі 10% своєчасно несплачених сум.

Законом України №77- VIІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесено зміни до пункту 2 части 11 статті 25 Закону № 2464-VI про збільшення розміру штрафної санкції за порушення, що виникли з 01.01.2015 до 20 % своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування /в редакції на момент виникнення спірних правовідносин/ (далі по тексту - Інструкція), затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20 квітня 2015 року (далі - Інструкція № 449 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, зокрема,

- органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми. ( абз. 3 п. 3 розділу VI " Порядок стягнення заборгованості з платників" Інструкції № 449

- вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога). В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів. Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові. ( пункт 4 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції).

Доводи скаржника про необізнаність наявності недоїмки за технологічним кодом 71010000 в розмірі 5191,77 грн. за 2013 рік, адже відповідач протиправно її відобразив в ІКП лише в 2021 році, колегія суддів оцінює таким чином.

Суд першої інстанції, досліджуючи ІКП ОСОБА_1 , встановив, що станом на 30.11.2013 у останнього обліковувалась заборгованість в розмірі 5 191,77 грн. і наведена сума обліковувалася за платником податків до 2021 року без змін.

Отже, як вважає суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , заповнюючи звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску був обізнаний про існування недоїмки.

Понад те, відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску не застосовуються.

Слід погодитися з доводами суду першої інстанції, що невиконання контролюючим органом обов`язку щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) протягом попередніх років, не звільняє платника податків від обов`язку нараховувати та сплачувати ЄСВ (крім випадків, якщо ФОП не є найманим працівником).

Доводи скаржника про відсутність у нього підстав для сплати боргу з єдиного внеску за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-125-17 від 11.03.2021, оскільки він припинив свою підприємницьку діяльність 16.12.2020, не відповідають вимогам частини 4 статті 6 Закону України № 2464-VI, якою унормовано, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

На думку колегії суддів, були правильно спростовані судом першої інстанції доводи ОСОБА_1 про протиправне донарахування контролюючим органом сум єдиного внеску без проведення перевірки.

Варто відзначити, що пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 надає право податковому органу формувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) на підставі, зокрема, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Також, одним із доводів скаржника, є незгода з мотивами суду першої інстанції про виконання контролюючим органом пункту 9-15 розділу VIIIПрикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI, тобто обов`язку списати, на підставі заяви позивача від 28.12.2020 р., несплачену за період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року недоїмки.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що за змістом рішення №0000/2142 від 18.11.2020 про застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені за несплату єдиного внеску, заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 сумі 38 881,00 грн. (недоїмка 10 123,48 грн, пеня 28 757,52 грн) виникли за період з 21.01.2015 до 16.09.2020.

Водночас такі дані в електронному кабінеті платника податків з`явилися лише 18.02.2021, що на думку скаржника дає підстави вважати, що відповідач умисно не відобразив їх, переслідуючи мету стягнути згадану заборгованість після спливу строку на подання заяви на списання боргу.

Наполягаючи на тому, що існуюча заборгованість повинна бути списана за його заявою, ОСОБА_1 зазначає, що за пунктом 9-15 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI підлягають списанню за заявою платника не ті суми недоїмки, що відображені в електронній системі контролюючого органу та в електронному кабінеті платника податків, а суми, що нараховані платнику єдиного внеску станом на 01.12.2020 за період з 01.01.2017 по 01.12.2020, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, включно до дати подання заяви про списання недоїмки

Аргументи суду першої інстанції про правомірне прийняття контролюючим органом рішення про списання заборгованості з єдиного внеску в сумі 1 103 грн, засновувались на таких обставинах.

Станом на 31.08.2020 за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість у сумі 39 426, грн., у т.ч. пеня в сумі 1 748,71 грн., недоїмка 37 677,99 грн.

16.09.2020 ОСОБА_1 за платіжним дорученням №3772 від 15.09.2020 сплатив

суму стягнення в межах виконавчого провадження в розмірі 41 501,29 грн, що призвело до виникнення станом на 30.09.2020 переплати - 2 074,59 грн. ( 41 501,29 грн. - 37 677,99 грн).

19.10.2020 контролюючий орган нарахував ОСОБА_1 щоквартальний платіж ЄСВ за липень - вересень 2020 р. за документом № 5569924/ev в сумі 3178,12 грн, зазначивши термін сплати 19.10.2020.

У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 даного платежу, станом на 31.10.2020, виникла недоїмка в сумі 1 103,53 (3178,12 грн - 2 074,59 грн), яка обліковувалася до 31.12.2020.

25.02.2021, саме зазначена сума і була списана контролюючим органом на виконання приписів пункту 9-15 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI та заяви платника податків від 28.12.2020.

Дослідивши наведені обставини та проаналізувавши правові норми, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла таких висновків.

13.05.2020 прийнято Закон України № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон №592-ІХ).

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 592-ІХ цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Днем опублікування Закону №592-ІХ є 02.06.2020, а тому з 03.06.2020 набрав чинності пункт 5 розділу І Закону №592-ІХ, відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Дана норма встановлювала правила списання за заявою платника несплачених станом на 1 грудня 2020 року сум недоїмки, пені, штрафу нараховані платникам єдиного внеску.

Законом України від 04 грудня 2020 року № 1072-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - Закон № 1072-IX), який набрав чинності 10 грудня 2020 року, внесено зміни до пункту 9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464. Цими змінами фактично продовжуються процедури, передбачені при списанні сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів і пені на виконання вимог Закону №592, внесеними Законом №786.

Так, відповідно до оновленої редакції пункту 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VI підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року, зокрема, особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Отже, Законом № 1072-IX продовжено процедуру списання, несплачених станом на 01 грудня 2020 року сум недоїмки, нарахованих, в тому числі і особам, які провадять незалежну професійну діяльність, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску.

На ухвалу суду апеляційної інстанції, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі надало детальний, розгорнутий, викладений в хронологічній послідовності розрахунок недоїмки зі сплати єдиного внеску за кодом кваліфікації 71040000, що утворилася у ОСОБА_1 , а також нарахованої пені та штрафу, починаючи з 2013 по 01.03.2021.

Вивчаючи доводи ОСОБА_1 колегія суддів встановила, що підставою для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-125-17 від 11 березня 2021 року в сумі 44 072,77 грн, є, у тому числі обов`язок контролюючого органу прийняти рішення про списання заборгованості з єдиного внеску в сумі 35 581 грн.

Водночас, на думку суду апеляційної інстанції, така вимога не може бути вирішена в цьому судовому провадженні.

Так, прийняттю рішення про списання заборгованості з єдиного внеску передує проведення податковим органом протягом 15 робочих днів камеральної перевірку , за результатом якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено , що :

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників»;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася неоплаченою.

Як вважає суд апеляційної інстанції, встановлення факту безпідставного несписання контролюючим органом штрафу та пені, відповідно до пункту 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VI, призведе до виникнення, у останнього, обов`язку вчинити дії без дотримання встановленої законом процедури, зокрема проведення перевірки перед списанням суми недоїмки. Окрім того, це неможливо, враховуючи наявність діючого рішення про списання ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску від 25.02.2021 №240/21-22-13-03-09.

За таких умов, колегія суддів вважає, що належним способом захисту у правовідносинах щодо протиправного, як вважає позивач, несписання штрафу та пені в повному обсязі, що нараховані на суми недоїмки є оскарження рішення про списання заборгованості з єдиного внеску від 25.02.2021 №240/21-22-13-03-09.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повинен був робити правову оцінку згаданого рішення, адже воно не було предметом оскарження.

Стаття 317 КАС України містить підстави для зміни рішення суду першої інстанції, це зокрема, порушення норм процесуального права. На думку колегія суддів порушення норм процесуального права виразилося у наданні правової оцінки обставинам, які не були предметом спору.

За результатом апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини доводи про правомірність рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про списання заборгованості з єдиного внеску від 25.02.2021 №240/21-22-13-03-09 в сумі 1 103,53 грн.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 28.12.2021.