Справа № 478/1419/21
Суддя: Сябренко І. П.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №478/1419/21
пров. №2-а/478/14/2021
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5050063 від 20 листопада 2021 року,

В с т а н о в и в:

02 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5050063 від 20 листопада 2021 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Цуманчук Ю.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень закривши провадження у справі, стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 454 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 листопада 2021 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Цуманчук Ю.В. до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, за те, що він 20 листопада 2021 року о 00 год 47 хв. по вул. Макарова, 20 в м. Рівне керуючи транспортним засобом автомобілем марки «MAN TGX 26.560» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD НПН-35» номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме перевозив вантаж ширина якого перевищувала 2,6 м. (3,2 м.) без узгодження з органами національної поліції, чим порушив п.22.5 ПДР України. Позивач зазначив, що в процесі складання постанови у нього була відсутня можливість надати пояснення щодо наявності дозволу та дозвільних габаритів транспортного засобу, що змусило його оскаржити зазначену постанову до суду.

Також вказав, що зазначеній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, постанова не відповідає обставинам справи, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, у зв`язку з чим вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню. Твердження працівника поліції про те, що він перевозив вантаж який за своїми габаритами перевищує допустимі норми, для перевезення якого необхідний відповідний дозвіл органів національної поліції є необґрунтований та безпідставний, оскільки проведення зупинки транспортного засобу було здійснено інспектором патрульної поліції без дотримання відповідної процедури на узбіччі дороги, та за відсутності зони габаритно-вагового контролю, при цьому, без здійснення будь-яких замірів ширини вантажу, тому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5050063 від 20 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд адміністративної справи.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, просив проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про час і місце розгляду справи було повідомлене у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомило. Подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Матеріалами справи встановлено, що 20 листопада 2021 року о 00 год 47 хв. по вул. Макарова в м. Рівне, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «MAN TGX 26.560» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD НПН-35» номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила перевезення великогабаритних вантажів, а саме перевозив вантаж ширина якого перевищувала 2,6 м. (3,2 м.), без узгодження з органами національної поліції, чим порушив п.22.5 ПДР України.

20 листопада 2021 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Цуманчук Ю.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050063 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, відповідно до якої на водія ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, яку останній отримав того ж дня.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п.1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-ІV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила), згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п.4 Правил).

Пунктом 25 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі КУпАП) встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивачу ОСОБА_1 ставиться в провину перевезення великогабаритного вантажу ширина якого перевищувала 2,6 м. (3,2 м.), без узгодження з органами національної поліції.

Відповідно до п.1.10. ПДР, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Підпунктом 7 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 року №879 (далі - Постанова) визначено, що місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Постанови, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За приписами п.6 Постанови, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з п.13 Постанови, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.15 Постанови, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль

Крім того, відповідно до п.18 зазначеної вище Постанови за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Таким чином, доказом того, що позивач ОСОБА_1 здійснював перевезення великогабаритного вантажу, в розумінні Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 року №879, є відповідний документ, який видають посадові уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення не вбачається, якими саме доказами керувався відповідач обґрунтовуючи винуватість позивача у скоєнні правопорушення. Зі змісту самої постанови не зрозуміло, на підставі чого було встановлено, що ширина перевезеного вантажу перевищувала допустиму норму 2,6 м. та складала 3,2 м., як здійснювався габаритно-ваговий контроль вантажу, який перевозився. Фактична зупинка автомобіля була здійснена на узбіччі дороги при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, в вечірню годину доби, лише за наявності автомобіля поліції, до того ж, доказів того, що вимірювання вантажу відбулося з використанням відповідного обладнання, матеріали справи не містять.

В даному випадку відповідачем не надано жодних доказів та не доведено дотримання вказаної вище процедури, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки габаритного контролю певним нормам із складенням відповідного документу.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Пунктом 25 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Аналогічні приписи містить Порядок, затверджений постановою КМ України від 27 червня 2007 року №879, який, окрім цього, у пункті 22 передбачає, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.22 Порядку).

Згідно ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене статтею 132-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року №1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

В даному випадку, транспортний засіб позивача не був затриманий відповідачем та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач продовжив рух.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до вищевикладених положень підзаконних нормативно-правових актів, відповідач мав би затримати транспортний засіб позивача, однак, всупереч таким вимогам, відповідач по справі жодних дій щодо затримання даного транспортного засобу не вчинив.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини.

Разом з тим, факт вчинення правопорушення позивачем ОСОБА_1 , а саме перевезення великогабаритного вантажу ширина якого перевищувала 2,6 м. (3,2 м.), без узгодження з органами національної поліції, крім постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050063 від 20.11.2021 року, будь-якими іншими доказами відповідачем не підтверджено.

При цьому, слід зазначити, що відповідачем у зазначеній вище постанові визначено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Однак, згідно примітки до ст.132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пов`язана з перевищенням габаритних параметрів, передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

За такого, суд приходить до висновку щодо безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Крім того, приписами ч.2 ст.77 КАС України чітко визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення згідно ч.2 ст.77 КАС України, не надано жодного доказу, який би підтверджував факт перевезення великогабаритного вантажу ширина якого перевищувала 2,6 м., як зазначено в оскаржуваній постанові.

В силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України, а саме перевезення великогабаритного вантажу ширина якого перевищувала 2,6 м., без узгодження з органами національної поліції, а тому відповідно, факт скоєння ним оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, в зв`язку із чим, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5050063 від 20 листопада 2021 року, - задовольнити повністю.

Постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Цуманчук Юлії Вячеславівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050063 від 20 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 454 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 29 грудня 2021 року.

Суддя І.П. Сябренко