Справа № 160/17496/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/17496/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Рубана А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №160/17496/20 за позовом ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним рішення і наказу та скасування їх, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа Офіс Генерального прокурора, у якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії № 1 за № 235 Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки і метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора від 10.04.2020 щодо неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Дніпропетровської області № 500к від 18.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 в Дніпропетровській обласній прокуратурі () на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26.05.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення кадрової комісії № 1 за № 235 Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора від 10 квітня 2020 року щодо неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 ; визнав протиправним та скасував наказ прокурора Дніпропетровської області № 500к від 18 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури; поновив ОСОБА_1 в Дніпропетровській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній до посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області; стягнув з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26 травня 2020 року по 15 квітня 2021 року у сумі 233 410,24 грн.; стягнув з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21 822,21 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 21 копійка). Також рішенням суду в частині поновлення ОСОБА_1 у Дніпропетровській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній до посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21 822,21 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 21 копійка) допущено до негайного виконання.

На рішення суду відповідачем - Дніпропетровською обласною прокуратурою та третьою особою Офісом Генерального прокурора подані апеляційні скарги, згідно яких апелянти просили скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки останнє не відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства. В своїй апеляційній скарзі відповідач навів мотиви, за яких він не погоджується з рішенням суду, та просив позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Згідно наведених в апеляційній скарзі доводів відповідач зазначає, що позивач неодноразово звертався до суду з цим самим позовом, та одну з попередньо поданих позовних заяв просив залишити без розляду і судом було прийнято відповідну ухвалу, а іншу у зв`язку з невіконанням позивачем ухвали суду про залишення без руху позову та надання часу для усунення недоліків, позивачу повернуто. Такі дії позивача без належних аргументованих підстав відповідач розцінив як зловживання процесуальним правом та вважає безпідставною ухвалу суду першої інстанції від 23.03.2021, якою строк звернення до суду позивачеві поновлено та відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин. Третьою особою - Офісом Генерального прокурора наведені підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови позивачеві у задоволенні його адміністративного позову.

Розгляд апеляційних скарг судом апеляційної інстанції здійснено у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін та третьої особи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи відповідач - Перша кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур, не взяв участі у судовому засіданні, що не є перешкодою для судового розгляду відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

Заслухавши доводи сторін та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає задоволенню повністю, апеляційна скарга Офісу Генерального прокурора підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Наявними у справі доказами підтверджено, що 18.06.2020 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, прокуратури Дніпропетровської області, у якому просив, крім іншого, визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії № 1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур про неуспішне проходження прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора № 235 від 10.04.2020; визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Дніпропетровської області № 500к від 18.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 25.05.2020; поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області з 26.05.2020; зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області нарахувати та виплатити позивачеві заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 26.05.2020 до дня поновлення на посаді.

Даний позов згідно ухвали суду від 02.07.2020 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі № 160/6654/20 та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 13.11.2020 позивач звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду, яку відповідно до ухвали суду від 16.11.2020 було задоволено та позов залишено без розгляду.

20.11.2020 позивач вдруге звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа Офіс Генерального прокурора, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії № 1 Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки і метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора від 10.04.2020 № 235 щодо неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Дніпропетровської області № 500к від 18.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 в Дніпропетровській обласній прокуратурі () на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26.05.2020.

Ухвалою суду від 25.11.2020 по справі № 160/15448/20 даний позов було залишено без руху, оскільки позивачем був пропущений строк звернення до суду. Позивачеві було запропоновано надати заяву про поновлення строку та докази поважності причин його пропуску, проте у визначений судом строк недоліки позовної заяви не були усунуті, у зв`язку з чим суд постановив ухвалу від 23.12.2020 про повернення позовної заяви. Дана ухвала позивачем не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили.

Отже, 29.12.2020 позивач звернувся втретє з позовними вимогами аналогічного змісту, з тих самих підстав і до тих самих відповідачів та третьої особи.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.02.2021 відкрито провадження у даній справі та за результатом розгляду клопотання Дніпропетровської обласної прокуратури ухвалою від 11.03.2021 відмовлено у залишенні позовної заяви без розгляду, а також задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з урахуванням права позивача на звернення до суду.

В апеляційній скарзі відповідач Дніпропетровська обласна прокуратура, зазначає, що оскільки ухвала суду від 12.01.2021 не підлягала оскарженню, то всі доводи стосовно безпідставності цієї ухвали відповідач виклав в апеляційній скарзі на рішення суду, прийняте по суті позовних вимог.

Так, апелянтом зазначено, що при прийнятті рішення про поновлення строку звернення до суду судом у даній справі не з`ясовано, які об`єктивні чи суб`єктивні обставини позбавляли позивача можливості продовжувати розгляд судом справ за вже наявними відкритими провадженнями. Судом не з`ясовано, які непереборні обставини змусили позивача подати заяву про залишення його позову без розгляду у справі №160/6654/20 через 4 місяці після відкриття провадження та 3 дні після зупинення провадження за його клопотанням.

З повторним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду через 4 дні після залишення без розгляду його первісного позову у справі №160/6654/20 та судом не з`ясовано, які непереборні обставини позбавили позивача можливості усунути недоліки позовної заяви у справі №160/15448/20, зокрема, надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, усунути інші недоліки - уточнити найменування відповідача-1 у вступній частині позову його найменуванню у прохальній частині та по тексту позову, уточнити статус третьої особи у відповідності до ст. 49 КАС України, надати копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Наведені обставини апелянтом розцінені як зловживання з боку позивача процесуальними правами, що є неприпустимим відповідно до ст. 45 КАС України, тому, враховуючи, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань, обставин та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено, апелянт вважає наявними підстави для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ч.3 ст. 123 та п. 8 ст. 240 КАС України.

В свою чергу вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду суд апеляційної інстанції встановив, що вперше позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправними дій, бездіяльності та рішень суб`єктів владних повноважень, зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, проте під час розгляду справи № 160/6654/20 позивач подав заяву про залишення його позову без розгляду. Посилання у заяві про поновлення строку звернення до суду (т.1 ар.с. 92-94) на те, що після відкриття провадження у справі у позивача виникла необхідність змінити підставу та предмет позовну, що одночасно не допускається та у зв`язку з чим він подав заяву про залишення без розгляду його позову, колегія суддів розцінює критично, з огляду на те, що вдруге та втретє подані позивачем позовні заяви як за предметом, так і за підставами були ідентичні первісно поданій позовній заяві. Крім того, виходячи зі змісту ухвали суду від 16.11.2020 по справі № 160/6654/20, будь які підстави для залишення позову без розгляду позивач в своїй заяві не навів.

Далі, після прийняття судом ухвали від 16.11.2020 по справі № 160/6654/20 про залишення позову без розгляду, 20.11.2020 позивач звернувся з аналогічними позовними вимогами до суду вдруге та не подав заяву щодо поновлення строку звернення до суду, який на той час вже сплинув, а також докази про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Ухвала суду від 25.11.2020 по справі № 160/15448/20 про залишення позову без руху позивачем виконана не була, хоча була вручена представнику позивача 16.12.2020. Причини, які унеможливили виконання цієї ухвали представником позивача під час апеляційного перегляду не повідомлені. Ухвала суду від 23.12.2020 про повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням її недоліків позивачем не оскаржена.

Звертаючись втретє до суду з тими самими позовними вимогами до тих самих сторін 29.12.2020 позивач не навів у позовній заяві будь-яких обґрунтованих причин пропуску строку звернення до суду. Фактично його доводи полягали в тому, що після його звільнення 25.05.2020 він вперше звернувся до суду 18.06.2020, тобто у передбачені процесуальним законом строки та в подальшому, оскільки його позовні заяви з різних підстав залишались судом без розгляду та повертались, він втретє звернувся до суду відразу після того, як дізнався про відповідне судове рішення. Вважаючи, що перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення позову, позивач вважав, що строк звернення до суду ним дотриманий. Фактично ті ж самі доводи ним наведено і у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Відповідний висновок щодо наявності у позивача права на звернення до суду наведений і в ухвалі суду першої інстанції від 11.03.2021 (т.1 ар.с. 166-16). При цьому аналіз підстав звернення позивача з вимогою про залишення позову без розгляду у справі № 160/6654/20, невиконання ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви у справі № 160/15448/20, суд не навів та жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, в ухвалі суду не зазначено.

В суді апеляційної інстанції представник позивача також не навів жодної причини, яка об`єктивно перешкоджала своєчасному зверненню позивача до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст.122 КАС України встановлений місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В даному випадку, враховуючи дату звільнення позивача з органів прокуратури 25.05.2020, строк звернення з даним позовом до суду сплинув 26.06.2020, тобто звернувшись до суду з цим позовом 29.12.2020 позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України.

Колегія суддів критично розцінює доводи позивача, приведені у заяві щодо поновлення строку звернення до суду, а також відповідні пояснення представника позивача під час апеляційного розгляду, з огляду на те, що заява позивача про залишення його позову без розгляду не містила відповідних обґрунтувань її подання, як зазначено в ухвалі суду від 16.11.2020 по справі № 160/6654/20 (т.1 ар.с.136-137), а невиконання позивачем без об`єктивних причин ухвали суду про залишення позову без руху від 25.11.2020 по справі № 160/15448/20 зумовило його повернення (т.1 ар.с.145-147). Таким чином, поважні причини пропуску строку звернення до суду в даному випадку відсутні, а сам по собі факт неодноразового звернення до суду з одним і тим самим предметом спору проте без відповідної реалізації права на судовий захист виключно за ініціативи позивача свідчить, як правильно зазначив представник Дніпропетровської обласної прокуратури, про зловживання позивачем процесуальними правами, що є неприпустимим з огляду на вимоги ч.1, п.2 ч.2 ст.45 КАС України, та такі дії можна розцінювати також як підставу для залишення позову без розгляду відповідно до ч.3 ст.45 КАС України.

З урахуванням наявних у справі доказів та аргументів позивача та його представника колегією суддів не встановлено підстав для поновлення строку звернення позивача до суду. Не було встановлено таких підстав і судом першої інстанції, проте суд керувався наявним у позивача правом на судовий захист.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не слід розцінювати як порушення права на доступ до суду. Крім того, підстави для поновлення таких строків мають бути об`єктивно доведеними і перевіреними судом на предмет їх належності, допустимості та достовірності, відповідності принципу юридичної визначеності та недопущення порушень прав інших учасників судового процесу.

Підсумовуючи викладене, за відсутності доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, є цілком обґрунтованими доводи апелянта Дніпропетровської обласної прокуратури, про необхідність застосування п. 8 ч. 1 ст. 240, ч. 3 ст. 123 КАС України та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Інші підстави для апеляційного перегляду, в тому числі доводи відповідача та третьої особи стосовно допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права та відсутності підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , колегією суддів не досліджуються з урахуванням вище приведених висновків стосовно порушення позивачем строку звернення до суду без поважних причин, що виключає підстави для розгляду справи по суті.

Підставою для скасування рішення суду відповідно до ст.317 КАС України є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 243, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити повністю.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №160/17496/20 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним рішення і наказу та скасування їх, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку про визнання протиправним та скасування наказу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко