Справа № 280/6586/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6586/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,
секретар судового засідання Новошицька О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.)

у справі №280/6586/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся 18.09.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) - 15.04.2019;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) - 15.04.2019;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) - 15.04.2019;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) - 15.04.2019;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019. Позов обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. 15.04.2019 позивача звільнено з військової служби, проте не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, не виплачено компенсацію вартості неотриманого речового майна, не проведена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15.04.2019;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15.04.2019;

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019;

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби - 15.04.2019;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби - 15.04.2019.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач набув статусу учасника бойових дій 30.09.2016 року, в разі звільненні з військової служби військовослужбовцям виплачується компенсація за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 ЗУ №504/96-ВР та пунктом 12 частини 1 статті 12 ЗУ №3551-ХІІ. Стосовно позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019 суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано докази про виплату позивачу індексації при звільненні з військової служби, тому в цій частині також позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про не виплату компенсації вартості неотриманого речового майна, суд першої інстанції зазначив, що у разі звільнення з військової служби у військовослужбовця виникає право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви/рапорту за місцем військової служби. Позивачем подано відповідну заяву 28.08.2020 року, проте доказів відповіді відповідача на вказану заяву матеріали справи не містять. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом. Позивач не відноситься до категорії осіб, що має право на додаткові відпустки. Ні законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ні законом «Про відпустки», ні КЗПП не передбачено компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно зазначив, що речове майно не можна ототожнювати з заробітною платою/грошовим забезпеченням військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за їх заявою на підставі наказу командира військової частини. Однак, позивач не звертався до відповідача на час служби з відповідним рапортом щодо виплати йому грошової компенсації замість речового майна, тому з цього питання наказ командира не видавався. Щодо виплати позивачу індексації за період з 01.01.2016 по 15.04.2019 зазначив, що відповідач з незалежних від нього причин не може виплатити індексацію грошового забезпечення, оскільки у межах наявного фінансового ресурсу не було можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям у січні 2016 лютому 2018 року.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 відкрито апеляційне провадження в справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 01.07.2021.

01.07.2021 під час розгляду справи в письмовому провадженні, враховуючи доводи позивача та апелянта, виникла необхідність з`ясування ряду питань, які, на переконання суду апеляційної інстанції, мають значення для повного та всебічного розгляду справи, а саме:

1. Чи виплачена на даний час позивачу сума індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019 року (якщо виплачена, то в якій сумі і коли (надати докази))?

2. Надати довідку щодо розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 15.04.2019.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність витребування у учасників справи зазначену інформацію для повного дослідження обставин справи та встановлення істини у справі.

Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 року:

- зобов`язано ОСОБА_1 (позивач) та відповідача (Військової частини НОМЕР_1 ) надати інформацію:

1. Чи виплачена на даний час позивачу сума індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.04.2019 року (якщо виплачена, то в якій сумі і коли (надати докази))?

2. Надати довідку щодо розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 15.04.2019.

- відповідь на запит надати до суду у строк до 09.08.2021.

- розгляд справи відкладено до 09.08.2021 в порядку письмового провадження (а.с. 103).

На виконання вказаної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшли такі письмові пояснення учасників справи.

Позивач надав письмові пояснення згідно яких зазначив, що за період проходження військової служби з 01.01.2016 року по 15.04.2019 року - індексація грошового забезпечення не здійснювалася (а.с. 108).

Відповідач у відповіді, що надійшла до суду апеляційної інстанції 05.08.2021 року (а.с. 109) зазначив, що позивачу на даний час не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Нарахування і виплата індексації позивачу за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року проводилася у відповідності до порядку 1078, з урахуванням вимог пункту 5 Порядку №1078 та з урахуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704.

Відповідач надав розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року (а.с. 111).

09.08.2021 в ході розгляду справи в порядку письмового провадження колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність призначення даної справи до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 22 вересня 2021 року о 10:15 год. та визнано обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, про що постановлено ухвалу (а.с. 113).

01.09.2021 року відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) (а.с. 120).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2021 року:

- вказане клопотання задоволено;

- розгляд справи №280/6586/20, призначений на 22 вересня 2021 року о 10:15 год. провести у режимі відеоконференції.

- доручено Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) проведення відеоконференції по адміністративній справі №280/6586/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 22 вересня 2021 року о 10:15 годин;

- зобов`язано учасників справи, які беруть участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, надати Третьому апеляційному адміністративному суду оригінали або належним чином завірені копії документів на підтвердження повноважень для участі у судовому засіданні (довіреність, ордер тощо), які надіслати до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку до 22.09.2021.

- копію ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надіслано до Дзержинського районного суду м.Харкова, який зобов`язаний організувати її виконання, та сторонам по справі (а.с. 123).

22.09.2021 розгляд справи відкладено на 13.10.2021 о 12:00 год. у зв`язку з перебуванням судді Божко Л.А. на лікарняному (а.с. 125).

04.10.2021 року відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) (а.с. 133).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 року: - вказане клопотання задоволено;

- розгляд справи №280/6586/20, призначений на 13 жовтня 2021 року о 12:00 год. провести у режимі відеоконференції.

- Доручено Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) проведення відеоконференції по адміністративній справі №280/6586/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 13 жовтня 2021 року о 12:00 годин.

- зобов`язано учасників справи, які беруть участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, надати Третьому апеляційному адміністративному суду оригінали або належним чином завірені копії документів на підтвердження повноважень для участі у судовому засіданні (довіреність, ордер тощо), які надіслати до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку до 13.10.2021.

- копію ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надіслано до Дзержинського районного суду м.Харкова, який зобов`язаний організувати її виконання, та сторонам по справі (а.с. 136).

13.10.2021 начальником відділу інформаційно-технічного забезпечення Звєрєвим А.Б., провідним інспектором відділу інформаційно-технічного забезпечення Дівстешем А.О. і секретарем судового засідання Новошицькою О.О. складено акт про те, що під час розгляду судової справи №280/6586/20 13 жовтня 2021 р. о 12:00 в залі судового засідання №10 Третього апеляційного адміністративного суду провести судове засідання було неможливо, через відсутність з`єднання з сервісом відеоконференцзв`язку Easycon (а.с. 142).

У зв`язку з вказаними обставинами, розгляд справи відкладено на 10.11.2021 о 09:50 год.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) (а.с. 149).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 року вказане клопотання задоволено (а.с. 157):

- розгляд справи №280/6586/20, призначений на 10 листопада 2021 року о 09:50 год. провести у режимі відеоконференції.

- Доручено Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) проведення відеоконференції по адміністративній справі №280/6586/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 10.11.2021 о 09:50 год.;

- зобов`язано учасників справи, які беруть участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, надати Третьому апеляційному адміністративному суду оригінали або належним чином завірені копії документів на підтвердження повноважень для участі у судовому засіданні (довіреність, ордер тощо), які надіслати до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку до 10.11.2021.

- копію ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надіслано до Дзержинського районного суду м.Харкова, який зобов`язаний організувати її виконання, та сторонам по справі.

10.11.2021 начальником відділу інформаційно-технічного забезпечення Звєрєвим А.Б., провідним інспектором відділу інформаційно-технічного забезпечення Дівстешем А.О. і секретарем судового засідання Новошицькою О.О. складено акт про те, що під час розгляду судової справи №280/6586/20 10 листопада 2021 р. о 09:50 в залі судового засідання №10 Третього апеляційного адміністративного суду провести судове засідання було неможливо, через відсутність з`єднання з сервісом відеоконференцзв`язку Easycon (а.с. 160).

У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 22.12.2021 о 11:00 год.

30.11.2021 відповідачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) (а.с. 166).

У період з 22.11.2021 по 26.11.2021 суддя Божко Л.А. перебувала у відрядженні , а у період з 29.11.2021 по 13.12.2021 колегія суддів перебувала у відпустці.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року вказане клопотання задоволено (а.с. 172-173):

- розгляд справи №280/6586/20, призначений на 22.12.2021 року об 11:00 год. провести у режимі відеоконференції.

- Доручено Дзержинському районному суду м.Харкова (проспект Перемоги, 52-В, м.Харків, 61202) проведення відеоконференції по адміністративній справі №280/6586/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 22.12.2021 о 11:00 год.;

- зобов`язано учасників справи, які беруть участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, надати Третьому апеляційному адміністративному суду оригінали або належним чином завірені копії документів на підтвердження повноважень для участі у судовому засіданні (довіреність, ордер тощо), які надіслати до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку до 22.12.2021.

- копію ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надіслано до Дзержинського районного суду м.Харкова, який зобов`язаний організувати її виконання, та сторонам по справі.

22.12.2021 під час розгляду судової справи №280/6586/20 в залі судового засідання №10 Третього апеляційного адміністративного суду провести судове засідання було неможливо, через відсутність з`єднання з сервісом відеоконференцзв`язку.

Враховуючи, що тривалість розгляду справи в суді апеляційної інстанції становить 2 місяці (ст. 309 КАС України: апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом 60-ти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, при цьому, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на 15 днів, про що постановляє ухвалу), колегія суддів апеляційної інстанції з врахуванням того, що неодноразово проведення судового засідання в режимі відеоконференції не відбувалися за технічних причин; дана справа є справою незначної складності, на даний момент матеріали справи містять докази для повного і всебічного встановлення обставин справи, що дає підстави для ухвалення рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, позивач проходив військову службу та набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 30.09.2016 серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Відповідно до записів у військовому квитку позивача (виданому 27.04.2011 серії НОМЕР_3 , позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 07.07.2011 по 15.04.2019 (а.с. 19).

При звільненні з військової служби позивачу не виплачена:

- грошова компенсація за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій,

- грошова компенсація вартості за неотримане речове майно;

- індексація грошового забезпечення при проходженні військової служби за період з 01.01.2016 по 15.04.2019.

Позивач вважає, що відповідач здійснив протиправну бездіяльність зазначеними невиплатами.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996року №504/96-ВР, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991року № 2011-ХІІ.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Виходячи з позовних вимог предметом спору є протиправність/правомірність відповідача щодо не виплати позивачу грошової компенсації:

- за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки,

- вартості за неотримане речове майно;

- індексації грошового забезпечення при проходженні військової служби за період з 01.01.2016 по 15.04.2019.

Щодо грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду 21 серпня 2019 року ухвалила рішення у зразковій справі 620/4218/18 (/9901/4/19) ( 11-55019) щодо виплати військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у цій справі дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо виплати військовою частиною позивачу, як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 по 2018, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Водночас згідно із п. 17 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені ч. 1, 6 та 12 цієї статті (щорічні основні відпустки, канікулярні відпустки та відпустки, що надаються військовослужбовцям строкової військової служби), відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації/під час дії воєнного стану, відповідно до п. 19 ст. 10-1 того ж Закону, надання військовослужбовцям інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Законом не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження військової служби.

Припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо.

Однак обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п. 12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16-2 Закону України «Про відпустки».
Грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, в тому числі на минулі роки, здійснюється відповідно до наказу Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку звільнення військовослужбовця йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної, а також додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому право на отримання таких виплат не обмежується будь-яким строком.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку правовідносинам щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, правильно послався на норми ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та встановив, що позивач має право на додаткову відпустку.

Так, стаття 16-2 Закону України «Про відпустки» (Додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни) передбачає, що

Учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач набув статус учасника бойових дій лише 30.09.2016 року, що підтверджується посвідченням від 30.09.2016 серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Отже, позовні вимоги в цій частині можуть бути задоволені лише з 30.09.2016 року (коли позивач набув право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій), а не з 01.01.2016 року, як помилково зазначив суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог за період з 01.01.2016 року по 29.09.2016 року (включно) стосовно вимоги позивача про грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки.

Щодо грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Верховний Суд 30 листопада 2020 року розглянув справу №480/3105/19 (провадження №К/9901/5696/20) стосовно невиплати військовослужбовцеві компенсації за речове майно.

В силу ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у справі №480/3105/19 (провадження №К/9901/5696/20) Колегія суддів у складі судової палати КАС Верховного Суду визначила правову природу компенсації за неотримане речове майно та строки її виплати, вказавши на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби, відповідно до п. 2 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міноборони України від 29 квітня 2016 року № 232.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме п. 3 ч. 1 ст. 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно судова палата вважає, що її слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцеві сум.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини (п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008).

Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні ст. 116 КЗпП України, яка, зокрема, вказує, що мають бути виплачені «всі суми, що належать працівнику».

Суд першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підстави для задоволення вимог відносно компенсації вартості за неотримане речове майно.

Щодо індексації грошового забезпечення при проходженні військової служби за період з 01.01.2016 по 15.04.2019, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідачем на запит суду апеляційної інстанції надано розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року (а.с. 111).

При цьому, відповідач в письмових поясненнях щодо цього розрахунку зазначив, що позивачу на даний час не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що проведено нарахування і виплата індексації позивачу за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року.

Так, доказами виплати індексації позивачу за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року є довідки про виплату індексації за 2018 та 2019 роки (а.с. 76, 77).

Згідно вказаних довідок встановлено, що позивачу:

- за 2018 рік (грудень) виплачено індексацію в сумі 71грн. 08коп.,

- за 2019 виплачено індексацію в розмірі 713грн. 38коп. (січень 71,08грн., лютий 71,08грн., березень 134,47грн., квітень 201,71грн.).

Натомість, матеріали справи не містить документів про виплату позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Аналіз вказаного розрахунку (а.с. 111) та довідок про виплату індексації (а.с. 76, 77) дає підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість задоволення позовних вимог стосовно індексації за період з 01.03.2018 по 15.04.2019 року, оскільки за вказаний період індексація була нарахована та виплачена позивачу (а.с. 76, 77).

Щодо виплати позивачу індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки базовий місяць (місяць підвищення окладу) є січень 2016 року, то відповідачем правильно розраховано, що з січня по травень 2016 року грошове забезпечення позивача не підлягало індексації, що правильно зазначено в Розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 (а.с. 111).

При цьому, з червня 2016 року по лютий 2018 року грошове забезпечення позивача підлягало індексації, що правильно зазначено в Розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 (а.с. 111).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що умова, за якої у працівника не буде виникати індексація, - регулярне підвищення окладів. Це випливає із механізму дії індексації, а саме: від наступного за "базовим" місяця перемножуються місячні індекси інфляції, і коли такий накопичувальний індекс перевищить поріг 103%, - у працівника виникає право на індексацію

Отже, у працівника виникне право на індексацію лише в тому випадку, якщо індекс споживчих цін перевищить 103%.
Так, згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» N 1283-XII від 03.07.91, індексація це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» вказує на індекс споживчих цін.

Зокрема, для індексації грошових доходів населення використовується індекс споживчих цін і тарифів на товари та послуги.

Спостереження за зміною цін на споживчі товари і послуги та обчислення індексу споживчих цін здійснюється органами державної статистики.

Індекс споживчих цін обчислюється на підставі статистичних спостережень за зміною цін у роздрібній торгівлі, на ринках тощо і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обов`язок проведення індексації покладено на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

По суті індексація є складовою заробітної плати в частині додаткової заробітної плати. Відтак, за її невиплату роботодавець несе відповідальність як за невиплату заробітної плати, а працівник, у свою чергу, може звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому суми індексації.

Обов`язковість проведення індексації регламентовано Законом України «Про індексацію», а її проведення здійснюється згідно з Порядком № 1078, який затверджений постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Заробітна плата індексується в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто індексується не вся заробітна плата, а тільки та її частина, яка не перевищує прожитковий мінімум для працездатних громадян.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи період з січня 2016 по травень 2016 (включно), про який зазначає позивач в своєму позові, встановила, що в зазначений період заробіток позивача (грошове забезпечення) не підлягав індексації, оскільки індекс споживчих цін в цей період у порівнянні з розміром заробітку позивача, - не перевищив 103%, отже, право на індексацію у позивача не виникло.

Таким чином відповідач не допустив порушень щодо не нарахування позивачу індексації за січень 2016 - травень 2016 (включно), натомість суд першої інстанції не дослідив вищезазначених норм та обставин, що призвело до порушення ним процесуальних та матеріальних норм права, та помилкового висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині

Вказане дає підстави для висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо виплати індексації позивачу, а саме виплаті підлягає індексація за період з червня 2016 року по лютий 2018 року (включно). В іншій частині щодо вимог про індексацію слід відмовити.

Суд першої інстанції не врахував зазначені норми та обставини справи та припустився помилкових висновків, задовольнивши вимоги про індексацію за весь період з 01.01.2016 по 15.04.2019 року.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується доводами апеляційної скарги, що дає підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його часткового скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результати апеляційного розгляду та характер спірних правовідносин судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року скасувати в частині задоволених вимог:

- щодо грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.01.2016 року по 29.09.2016 року (включно);

- щодо нарахування та виплати індексації за періоди: січень 2016 - травень 2016 (включно) та січень 2018 квітень 2019 року.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
В повному обсязі постанова виготовлена 29.12.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова