Справа № 490/8569/21
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/8569/21
н/п 2-а/490/369/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року.

В судовому засіданні позивачем надано для огляду оригінал оскаржуваної постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року та зазначено, що вказану постанову йому було запропоновано отримати на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення 28.08.2021 року, але він відмовився від її отримання, оскільки не погоджувався з діями патрульних, вважає що не вчиняв правопорушення та постанова незаконна.

Заслухавши пояснення позивача та ознайомившись з матеріалами справи судом встановлено таке.

Так, 25.10.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року.

В позовній заяві позивач просив поновити йому строк на подання адміністративного позову, а в обгрунтування вказаного клопотання зазначив, що оскаржувану постанову отримав засобами пошти 15.10.2021 року та послався на відповідні докази.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 19.11.2021 року було поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з заявою про скасування постанови ЕАО № 4697223 від 28.08.2021 року про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

При цьому, статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У визначенні моменту і виникнення права на позов мають значення дві обставини: об`єктивна - наявність факту порушеного права, суб`єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов`язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою. При цьому, слід врахувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.

Суд зазначає, що законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня ухвалення (винесення) відповідного рішення (постанови).

При цьому, в позовній заяві позивачем не зазначено, що патрульні намагалися вручити оскаржувану постанову позивачу 28.08.2021 року та що він відмовися від її отримання.

Більше того, позивачем як додаток до позовної заяви, надана копія оскаржуваної постанови, яка виготовлена без частини постанови в якій зазначено про відмову позивача про її отримання.

Натомість, як встановлено з пояснень позивача наданих ним в судовому засіданні та з оглянутого судом оригіналу постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року (пункт 8), позивач 28.08.2021 року відмовився від отримання оскаржуваної копії постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року.

Таким чином, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 28.08.2021 року, оскільки був присутнім при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому, суд зазначає, що поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, можливе за наявності обставин, які були поважними, перешкоджали позивачу вчинити зазначену процесуальну дію та не залежали від позивача.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З огляду на наведене, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, мають зв`язок дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі Белле проти Франції Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо:

1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»);

2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»);

3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії»).

Натомість, в даному випадку позивач достеменно знаючи про винесення оскаржуваного рішення 28.08.2021 року, маючи для цього всі можливості, самостійно відмовився від його отримання, про що не зазначив в позовній заяві, та що призвело до передчасного висновку суду про необхідність поновлення такого строку, а тому, в даному випадку наявні, одночасно, як пропуск строку звернення до адміністративного суду позивачем так і відсутність інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Частиною 4 статті 123 КАС України встановлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, на підставі статтей 122, 123, 240, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови серії ЕАО №4697223 від 28.08.2021 року, залишити без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Саламатін