Справа № 522/23595/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/23595/21
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Скоріної Т. С.

перекладача Хоанг Тхі Кук;

апелянта ОСОБА_1 ;

представника позивача Діордіци В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

08 грудня 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС України в Одеській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просило продовжити строк її затримання на шість місяців до 14.06.2022, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Також, позивач, відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КАС України, просив допустити негайне виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи наведені вимоги, ГУ ДМС України в Одеській області указувало на закінчення, встановленого попереднім рішенням суду, шестимісячного строку затримання відповідача та, відповідно, і на закінчення терміну його знаходження в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позивач наполягав на доцільності продовження строку затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , покликаючись на те, що 13 та 19 жовтня 2021 року були підготовлені та надіслані запити до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам у м. Києві, а також до Міністерства внутрішніх справ Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації вказаної громадянки. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, жодної відповіді отримано не було.

Отож, у зв`язку з тим, що, на даний час, неможливо забезпечити примусове видворення відповідачки, у зв`язку з відсутністю її ідентифікації та паспортного документа, необхідно продовжити строк затримання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Суд продовжив строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шість місяців до 14.06.2022, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В іншій частині позову суд відмовив.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що наявні, визначені в ч.13 ст.289 КАС України наступні підстави, для продовження строку затримання відповідачки в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства:

1) відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Станом на 08.12.2021 ГУ ДМС в Одеській області не отримало інформацію з країни громадянської належності відповідачки чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Тому, суд першої інстанції вважав, що, на даний час, неможливо забезпечити примусове видворення відповідачки. У зв`язку з цим, продовжив строк затримання.

Відмовляючи у зверненні рішення суду до негайного виконання, суд першої інстанції, керуючись статтею 371 КАС України указав на відсутність такої категорії справ в переліку судових рішень, які виконуються негайно.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, покликаючись, в апеляційній скарзі, на його незаконність та необґрунтованість, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотиви апеляційної скарги полягають у тому, що відсутні законодавчі підстави для продовження строку затримання.

Так, ОСОБА_1 указує, що вона сприяє її ідентифікації про що свідчить заповнена нею анкета для посольства В`єтнаму, з метою ідентифікації.

Крім того, з метою прискорення ідентифікації, ОСОБА_1 неодноразово намагалась надати позивачу посвідчення особи для використання в країні походження, що посвідчує її особу. До того ж, 30.11.2021 вона направила на електронну адресу позивача заяву про співпрацю з копією вказаного посвідчення та повідомила, що має його оригінал.

Далі скаржник наголошує на тому, що, відповідно до пункту 1 розділу 6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ №353/271/150 від 23.04.2012, якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

У свою чергу, як вважає скаржниця, позивач не надає докази повторного направлення запитів через Департамент консульської служби МЗС України до компетентних органів країни, з метою її ідентифікації.

Крім того, ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, розглянувши справу раніше ніж вказано в ухвалі про призначення справи до розгляду.

Пояснюючи таку обставину, скаржник зазначає, що справа була призначена до розгляду на 09.12.2021 о 15:00 год. Однак, о 14:30 год. 09.12.2021 її представник ОСОБА_2 звернулась до суду з проханням прийняти до розгляду відзив, на що помічник судді повідомив, що справа вже розглянута. Такі дії суду першої інстанції ОСОБА_1 розцінює як порушення права на захист.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про необґрунтованість її вимог та про залишення її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів скаржниці, представник позивача відтворює свою позицію, яка викладена у позовній заяві, з якою погодився суд першої інстанції. Зокрема, позивач указує, що, на даний час, неможливо забезпечити примусове видворення ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що до теперішнього часу інформація від посольства В`єтнаму в Україні щодо ідентифікації та документування відповідача не надходила.

ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи, викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

23 травня 2018 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення №13 про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов`язано її залишити територію України у термін до 24 травня 2018 року, оскільки остання своїми діями порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

У визначений термін відповідачка самостійно територію України не залишила.

11 березня 2020 року співробітниками ГУНП в Одеській області, під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів, виявлено та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області Хоанг Тхі Хіонг, громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам, 1986 року народження.

В ході перевірки підстав перебування на території України ОСОБА_1 встановлено, що вона прибула в Україну у 2010 році на підставі паспортного документа громадянина В`єтнаму з метою працевлаштування.

На момент виявлення при собі паспортного документу не мала.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 11 березня 2020 року серії ПН МОД № 002865 ОСОБА_1 , на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 002849, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у сумі 1 700,00 грн.

11 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно була виявлена співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області.

Постановою Малиновського районного відділу у місті Одесі ГУ ДМС України в Одеській області від 11 червня 2021 року серії ПН МОД № 005081 ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 005023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 грн.

Далі, ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовними заявами про примусове видворення ОСОБА_1 за межі території України, а також про її затримання, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 (справа №522/10873/21), яке набрало законної сили, затримано громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців до 14.12.2021 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Водночас, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2021 (справа №522/10867/21) відмовлено в задоволені позову ГУ ДМС України в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

Однак, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року скасовано, а позов ГУ ДМС України про примусове видворення ОСОБА_1 за межі території України задоволено.

04.08.2021 ГУ ДМС України в Одеській області було зроблено запит №5100.5.7./2320-2 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з проханням відібрати відбитки пальців рук та зробити фото громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для сприяння в її ідентифікації.

13.10.2021 ГУ ДМС України в Одеській області зроблено запит №5100.5.7.-12934/51.3-21 до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.10.2021 ГУ ДМС України в Одеській області зроблено запит №5100.5.7-13028/51.3-21 до Міністерства внутрішніх справ Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на теперішній час жодної відповіді отримано не було.

До того ж, 30.11.2021 громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 на електронну адресу ГУ ДМС України в Одеській області надіслала заяву про співпрацю, з метою її ідентифікації, до якої додала копію посвідчення особи для використання в країні походження №183504332 (а.с.113-115).

У зв`язку із закінченням, встановленого попереднім рішенням суду, шестимісячного строку затримання відповідача та, відповідно, і закінчення терміну знаходження ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до суду з даним позовом про продовження строку затримання.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтями 288, 289 КАС України.

Згідно ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року у місті Нью-Йорк.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

У відповідності до ст. 4 Угоди запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

У відповідності до розділу ІV Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2015 № 158, у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), у встановленому законодавством порядку.

Крім осіб, зазначених у пункті 1 цього розділу, у ПТПІ також розміщуються іноземці та особи без громадянства, які прийняті від договірної держави в порядку реадмісії та не мають документів на право перебування на території України, до моменту їх реадмісії до іншої договірної держави або примусового видворення в установленому законодавством порядку.

З наведеного вбачається, що Україна здійснює реадмісії осіб, зокрема громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, які підпадають під дію чинного наказу про депортацію (примусове видворення) згідно із національним законодавством.

Колегія суддів наголошує, що процедура застосування реадмісії передбачена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 року №158 «Про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», в якій зазначається...

«Проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.

Вказані заходи неможливо провести без застосування обмеження волі особи відносно якої застосовується реадмісія».

Матеріали справи свідчать, що ГУ ДМС України в Одеській області 13 та 19 жовтня 2021 року звернулось до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам у м. Києві та до Міністерства внутрішніх справ Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповіді на запити ще не надходили.

Отже, колегія суддів вважає, що наявні умови, передбачені ч.13 ст.289 КАС України, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Слід зазначити, що колегія суддів погоджується з доводами скаржниці про те, що вона співпрацює для її ідентифікації, оскільки надала міграційному органу посвідчення особи для використання в країні походження №183504332.

Проте, даний документ, відповідно до статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не може вважатися паспортним документом для виїзду за межі території України.

Щодо доводів апеляції про направлення повторних запитів колегія суддів зазначає таке.

Пункти 1, 2 розд. 6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ №353/271/150 від 23.04.2012 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачають, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із дорученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Однак, вказаною Інструкцією не визначена періодичність направлення запитів щодо сприяння в ідентифікації особи, у тому числі повторних, до консульської установи та Департаменту консульської служби МЗС у разі відсутності від них відповідей.

Відповідаючи на доводи скаржниці про невідповідність запитів до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам у м. Києві та до Міністерства внутрішніх справ Соціалістичної Республіки В`єтнам, колегія суддів зазначає, що до вказаних документів в якості додатків надані її кольорові фотокартки, а також інші додатки, що встановлені Інструкцією.

Останнім доводом апеляції є те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, розглянувши справу раніше призначеного часу, що, на думку скаржниці, призвело до порушення її права на захист та неможливості прийняти її представником участі у судовому засіданні.

Колегія суддів, проаналізувавши даний довід апеляції, зазначає таке.

Як свідчать обставини справи, громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 особисто приймала участь, разом із перекладачем, у судовому засіданні суду першої інстанції. Нею особисто був поданий відзив на позовну заяву, який вона і підписала.

Доказів того, що ОСОБА_1 укладала договір про надання правової допомоги матеріали справи не містять. Не надано такі докази і до апеляційної скарги.

Разом з цим, суд першої інстанції, дійсно, розглянув справу раніше призначеного часу, однак, громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 не заперечувала проти цього та прийняла участь у розгляді справи.

Інших доводів, які б могли свідчити про неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко