Справа № 140/10709/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10709/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАВТО ГРУП" до Рівненської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАВТО ГРУП" (далі ТОВ "ТРЕЙДАВТО ГРУП", позивач) звернулось в суд із позовом до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 204000/2021/000070/1 від 30.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.2021 ТОВ ТРЕЙДАВТО ГРУП з метою декларування товару легковий автомобіль марка AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення 2017, на митний пост Рівне Рівненської митниці ДМС подано митну декларацію відповідно до положень ст. 264 Митного кодексу України за №UA204020/2021/258559 від 18.08.2021, в якій у графі 45 митної декларації визначило митну вартість товару в сумі 361 834,46 грн, що згідно з курсом валюти, зазначеній в графі 23 декларації, становить 11530,00Євро.

Однак відповідач прийняв оскаржуване рішення №UA 204000/2021/000070/1 від 30.08.2021 про коригування митної вартості товарів та видав картку відмови №UA204000/2021/00168 в прийнятті митної декларації. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та становить 15000,00 Євро, що відповідно призвело до надмірної сплати митних платежів.

Як зазначив позивач, на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення, разом з митною декларацією декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, поставка товару відбулась відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 01.05.2021 №500, укладеного між позивачем як покупцем та компанією «OVER OCEANS TRADE s.r.o» (Словацька Республіка) як продавцем, на умовах DAР Рівне за правилами Інкотермс-2010, ціна та загальна вартість кожної партії товару вказуються в інвойсі/інвойсах, що складають невід`ємну частину цього контракту, а розрахунки здійснюються на умовах післяоплати. Виданий продавцем рахунок-фактура (інвойс) від 06.08.2021 № та експортна декларація країни відправлення від 13.08.2021 №21BEE926 містять ціну автомобіля 11530,00 Євро. На таку ж суму проведено оплату за товар згідно з банківським платіжним документом від 19.08.2021 №127.

На думку товариства, посилання відповідача у спірному рішенні на неналежне платіжне доручення №127 від 19.08.2021 є безпідставним, оскільки у графі №70 «Призначення» міститься посилання на укладений зовнішньоекономічний контракт №500 від 01.05.2021, а графа №59 містить інформацію про бенефіціара компанію-експортера «OVER OCEANS TRADE s.r.o.» Таким чином, надане до митного оформлення платіжне доручення №127 від 19.08.2021 кореспондується із ввезеним товаром та загальною сумою рахунку-фактури, що подавався до митного оформлення. Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 містить відомості про власника транспортного засобу компанію «DDG Deutshes Dienstle stungszentrum fur das», що на думку відповідача не кореспондується з відправником товару, та свідчить про наявність третьої сторони у правовідносинах, що склалися. Проте, вказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, оскільки поставка товару відбувалась на умовах DAР Рівне за правилами Інкотермс-2010, ціна визначена в рахунку-фактурі включає в себе усі необхідні платежі, а тому декларант ТОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» не повинно надавати додаткові документи щодо підтвердження вартості страхування чи транспортування імпортованого транспортного засобу, а тому твердження митного органу щодо витребування якихось додаткових документів не знаходить свого підтвердження, відтак є безпідставними.

Таким чином, позивач вважає, що надані до митного оформлення документи в повній мірі відображають зовнішньоекономічну операцію, узгоджуються між собою та містять достатню інформацію про ввезений товар (легковий автомобіль марка AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 ). Відтак, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару підлягає скасуванню.

Крім того, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України (МК України), оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування; формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товариством транспортного засобу від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу її визначення. На думку ТОВ "ТРЕЙДАВТО ГРУП", відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву від 10.11.2021 №7.13-10/8-19-05/36 відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно з МД №UA204020/2021/258559 від 18.08.2021 митну вартість товару заявлено за основним методом визначення вартості за ціною договору на рівні 361 834,46 грн (фактурна вартість 11530,00 Євро). Митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час проведення відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності: подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 містить в графах С.1.1, С.1.2 інформацію про власника транспортного засобу, а саме «DDG Deutshes Dienstle stungszentrum fur das, 45141Grabenstr. 100-104», що не кореспондується з відправником товару компанією-експортером «OVER OCEANS TRADE s.r.o.»; п. 2.1. поданого до митного оформлення контракту від 01.05.2021 №500 передбачає встановлення умов поставки в інвойсах та специфікаціях, проте специфікацію до митного оформлення не подано; п. 2.1. поданого до митного оформлення контракту від 01.05.2021 №500 передбачає відправку товару через 4 дні після отримання замовлення від покупця, проте замовлення не подано до митного оформлення. Відповідно до п 2.3. того ж контракту продавець підтверджує отримання та прийняття замовлення передавши підтвердження замовлення. Отже декларантом не надано документального підтвердження, щодо замовлення товару та підтвердження замовлення; подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 №ЕТ673815 видано в Німеччині, тоді як відправлення товару здійснено з території Бельгії; в графі 15 митної декларації зазначено країну відправлення Словацьку Республіку, тоді як в копії митної декларації країни відправлення від 13.08.2021 №21BEE926 зазначено країну відправлення Бельгія; в графі 44 митної декларації за кодом 9610 «копія митної декларації країни відправлення» зазначено документ від 13.08.2021 №21BEE926 що не являється копією митної декларації країни відправлення, адже виданий у Бельгії, а країною відправлення відповідно до графи 15 митної декларації зазначено Словацьку Республіку.

На електронне повідомлення декларанту від 19.08.2021 про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості (договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; Специфікацію передбачену п.2.1. контракту від 01.05.2021 №500; замовлення та підтвердження замовлення, що передбачені п.2.2. контракту від 01.05.2021 №500), декларантом надано додаткові документи, а саме: від 13.08.2021 №21BEE926 та платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №127 від 19.08.2021. Прохання прийняти рішення без врахування термінів передбачених ч. З ст. 53 МКУ від декларанта не надходило.

Відповідач зазначив, що частина друга статті 58 МК України не дозволяє застосовувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У зв`язку з неподанням документів відповідно до частин другої-четвертої статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості.

За результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митницею 30.08.2021 прийняте рішення про коригування митної вартості №UA204000/2021/000070/1 у якому митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом на підставі інформації щодо рівня митної вартості товару, анологічного із імпортованим за МД від 14.07.2021 №UA 205140/2021/008777 на рівні 15000,00 Євро.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені митним законодавством, та у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

01.05.2021 між ТОВ "ТРЕЙДАВТО ГРУП" (покупець) та фірмою «OVER OCEANS TRADE s.r.o» (Словацька Республіка, продавець) укладено контракт №500, за умовами якого продавець зобов`язаний поставити покупцю, а покупець оплатити товар (в тому числі автомобілі легкові нові та бувші у використанні), асортимент та кількість якого вказується у інвойсах, що формуються на кожну партію товару і є невід`ємними частинами цього контракту. Відповідно до пунктів 2.1.-2.2. договору поставки здійснюються на умовах DAР - Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил Інкотермс за редакцією 2010 року, за домовленістю сторін. Умови поставки визначаються для кожної окремої поставки та вказуються в інвойсах та специфікаціях. Продавець проводить поставку товару партіями. Поставка кожної партії товару здійснюється протягом 4 днів після отримання замовлення від покупця. В замовленні вказується перелік та кількість товару. Замовлення передається по факсу чи електронною поштою продавцю.

Ціна та загальна вартість кожної партії товару вказуються в інвойсах, які складають невід`ємну частину цього контракту. Загальна вартість контракту складає суму всіх інвойсів (пункти 3.1.-3.2. контракту). Відповідно до п. 4.1.- 4.3. контракту розрахунки за товар здійснюються на умовах після оплати. Валюта платежу по контракту - Євро або долар США. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу.

18.08.2021 для митного оформлення в режимі імпорту товару: легковий автомобіль марка AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення 2017, загальна кількість місць 5, бувший у використанні, тип двигуна дизельний, об`єм двигуна 2967 см.куб, потужність двигуна 200 kW, тип кузова універсал, призначений для перевезення пасажирів дорогами загального користування, колісна форма 4х4, декларант подав МД №UA204020/2021/258559 від 18.08.2021, в графі 42 якої зазначено фактурну вартість автомобіля 11530,00 Євро. Митну вартість визначено за першим методом (за ціною контракту), яка становить 361 834,46 грн.

До митної декларації додано такі документи: зовнішньоекономічний контракт від 01.05.2021 №500; рахунок-фактуру (інвойс) від 06.08.2021 №; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 16.08.2021 Е5.888.129; експортну декларацію країни відправлення від 13.08.2021 №21BEE926; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 ; банківський платіжний документ від 19.08.2021 №127 (а.с.26-38).

З матеріалів справи слідує, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-тиденний термін запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; Специфікацію передбачену п.2.1. контракту від 01.05.2021 №500; замовлення та підтвердження замовлення, що передбачені п.2.2. контракту від 01.05.2021 №500).

На електронне повідомлення митниці декларантом надано додаткові документи, а саме: експортну декларацію країни відправлення від 13.08.12021 №21BEE926 та платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №127 від 19.08.2021.

30.08.2021 Рівненською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 204000/2021/000070/1 та сформовано картку відмови №UA204000/2021/00168 у прийнятті митної декларації (а.с.19-22).

Як зазначено у графі 33 цього рішення, заявлена декларантом митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не надано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, а документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та неточності: - подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 містить в графах С.1.1, С.1.2, інформацію про власника транспортного засобу, а саме «DDG Deutshes Dienstle stungszentrum fur das, 45141Grabenstr. 100-104», що не кореспондується з відправником товару компанією-експортером «OVER OCEANS TRADE s.r.o.»; - п. 2.1. поданого до митного оформлення контракту від 01.05.2021 №500 передбачає встановлення умов поставки в інвойсах та специфікаціях, проте специфікацію до митного оформлення не подано; п. 2.2. поданого до митного оформлення контракту від 01.05.2021 №500 передбачає відправку товару через 4 дні після отримання замовлення від покупця, проте замовлення не подано до митного оформлення. Відповідно до п 2.3. того ж контракту продавець підтверджує отримання та прийняття замовлення передавши підтвердження замовлення. Отже декларантом не надано документального підтвердження, щодо замовлення товару та підтвердження замовлення; - подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 №ЕТ673815 видано в Німеччині, тоді як відправлення товару здійснено з території Бельгії; - в графі 15 митної декларації зазначено країну відправлення Словацька Республіка, тоді як в копії митної декларації країни відправлення від 13.08.2021 №21BEE926 зазначено країну відправлення Бельгія; - в графі 44 митної декларації за кодом 9610 «копія митної декларації країни відправлення» зазначено документ від 13.08.2021 №21BEE926, що не являється копією митної декларації країни відправлення, адже виданий у Бельгії, а країною відправлення відповідно до графи 15 митної декларації зазначено Словацька Республіка. Декларантом додатково надане платіжне доручення від 19.08.2021 №127 в графі 70 «Призначення» якого вказано контракт від 01.05.2021 №500. Відповідно до даного контракту здійснено також інші поставки товару, а тому ідентифікувати приналежність даного платіжного доручення до конкретної поставки неможливо.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару, для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України) митної вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58- 63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації щодо рівня митної вартості товару, анологічного із імпортованим за призначенням, виробником, торгівельною маркою, об`ємом двигуна, країною виробництва за МД від 14.07.2021 №иА205140/2021/008777 - рівень митної вартості - 15000 ,00 Євро.

Числове значення митної вартості товару, із врахуванням його фактичної кількості, та з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України становить 470730,00 грн (15000,00 Євро).

Випуск у вільний обіг транспортного засобу здійснено за митною декларацією від 30.08.2021 №UA204020/2021/261805 зі сплатою митних платежів (а.с.24-25).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару легкового автомобіля марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 за основним методом за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною контракту ТОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс); банківський платіжний документ, що стосуються придбаного товару (рахунок сплачено)).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.05.2021 №500 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; рахунок-фактура (інвойс) від 06.08.2021 № визначає вартість товару 11530,00 Євро. У цьому документі зазначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну. Такі ж відомості щодо вартості товару 11530,00 Євро містить і експортна декларація країни відправлення від 13.08.2021 №21BEE926. Доказом оплати є платіжне доручення в іноземній валюті від 19.08.2021 №127 на суму 11530,00 Євро, за яким можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товару за рахунком-фактурою (інвойсом) від 06.08.2021 № (а.с.26,31,38).

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 11530,00 Євро та вони не мають будь-яких розбіжностей в числових значеннях вартості автомобіля.

Також суд зазначає, що з інших документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що продавцем товару є компанієя-експортер «OVER OCEANS TRADE s.r.o.» (Словацька Республіка), а покупцем ТОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП»; усі товаросупровідні документи оформлені саме цією компанією, а тому сумніви відповідача щодо учасників зовнішньоекономічної операції не знаходять підтвердження матеріалами справи.

В оскаржуваному рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу, оскільки, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митницею встановлено, що подані до митного оформлення документи за митною декларацією №UA204020/2021/258559 від 18.08.2021 містять розбіжності та неточності, зокрема: подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 містить в графах С.1.1, С.1.2, інформацію про власника транспортного засобу: «DDG Deutshes Dienstle stungszentrum fur das», що не кореспондується з відправником товару компанією-експортером «OVER OCEANS TRADE s.r.o.»,.

Цією обставиною митний орган обґрунтував необхідність подачі декларантом додаткових документів. Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що транспортний засіб позивач придбав у компанії «OVER OCEANS TRADE s.r.o.» (Словацька Республіка), що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) від 06.08.2021 № та укладеним контрактом від 01.05.2021 №500, а в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2017 № НОМЕР_2 зазначено власника «DDG Deutshes Dienstle stungszentrum fur das» (Німеччина), на якого першопочатково був зареєстрований легковий автомобіль. Проте, вказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, враховуючи той факт, що транспортний засіб ввозився з країни Європейського Союзу, то експортер - компанія «OVER OCEANS TRADE s.r.o.» з метою спрощення процедури експорту, має можливість не переоформляти транспортний засіб на власне ім`я, а здійснити переоформлення відразу на покупця ТОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП».

Щодо посилання відповідача в рішенні на те, що в платіжному дорученні від 19.08.2021 №127 в графі 70 «Призначення» вказано контракт від 01.05.2021 №500, однак відповідно до даного контракту здійснено також інші поставки товару, а тому ідентифікувати приналежність даного платіжного доручення до конкретної поставки неможливо, суд зазначає, що сума на яку проведено оплату за вказаним платіжним дорученням відповідає вартості транспортного засобу легкового автомобіля марка AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , вказаній у рахунку-фактурі (інвойсі) від 06.08.2021 №, що подавався до митного оформлення та становить 11530,00 Євро, що дає можливість стверджувати, що оплата проведена саме за цей автомобіль на підставі рахунку-фактури (інвойсу) від 06.08.2021 №.

Суд звертає увагу, що у наданій до митного оформлення експортній декларації (EX 21ВЕЕ926) графа №46 містить положення про вартість ввезеного транспортного засобу, зокрема зазначається вартість товару - 11530,00 євро, тобто така ж вартість, що відображається у рахунку-фактурі № від 06 серпня 2021 року. Умови поставки також вказано DAP-RIVNE. Оскільки замитнення товару відбулося на території Європейського Союзу, зокрема у Королівстві Бельгія, а компанія-відправник зареєстрована у Словаччині, то до митного оформлення надається експортна декларація ЕХ 21ВЕЕ926, що видана у Королівстві Бельгія. У наданій декларації всі числові значення митної вартості узгоджуються з іншими товаросупровідними документи, відомості про відправника та отримувача відповідають саме цій зовнішньоекономічній операції. Законодавство Європейського Союзу не обмежує експортерів у виборі митниць задля замитнення товарів, важливо щоб документи в повній мірі відображали положення зовнішньоекономічної операції та ідентифікаційні характеристики товару. Окрім того, місце замитнення товару не впливає на визначену митну вартість товару.

Щодо умов поставки, варто вказати, що умови поставки DAP Інкотермс 2010 - розшифується «Delivered At Point» named point of destination перекладається «Поставка в пункті», вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув в зазначений пункт призначення.

Згідно умов поставки DAP Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (інвойсової або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.

З вищенаведеного слідує, що ціна визначена в рахунку-фактурі включає в себе усі необхідні платежі, а тому декларант ТОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» не повинний надавати ще якісь додаткові документи щодо підтвердження вартості страхування чи транспортування імпортованого транспортного засобу.

Також необґрунтованою є і вимога митниці щодо надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією,. Крім того відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 1 статті 3 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару, а тому наданий декларантом рахунок-фактура (інвойс) від 06.08.2021 № підтверджує ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною 11530,00 Євро, що відповідає митній вартості заявленій у митній декларації №UA204020/2021/258559 від 18.08.2021.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03. 2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надані до митного оформлення товару документи не містять числових розбіжностей чи ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.

Як вказано в постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року в справі №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС Держмитслужби та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. Однак суд зазначає, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому суд враховує, що вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки (оптова/роздрібна ціна) тощо.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна обґрунтувати (довести) законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, при цьому відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, скориговану ним за резервним методом.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача №UA 204000/2021/000070/1 від 30.08.2021 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем додано копії договору про надання правничої допомоги від 29.08.2019, рахунка-фактури від 20.09.2021 №1-000000273, виданого адвокатом Крючковим В.О., акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1-000000273 на суму 10000,00 грн; платіжного доручення від 20.09.2021 про оплату ТОВ ТРЕЙДАВТО ГРУП за надання правової допомоги коштів в сумі 10000,00 грн та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1-000000273, виконавцем було виконано такі роботи (надано послуги) загальною вартістю 10000,00 грн: ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA 204000/2021/000070/1 від 30.08.2021, карткою відмови, товаросупровідними документами; пошук інформації в мережі інтернет щодо контрагента та учасників зовнішньоекономічної операції; юридичний прогноз справи; детальний аналіз та вивчення обставин справи; складення стратегії представництва у суді; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складання та подання позовної заяви; участь у судових засіданнях щодо розгляду справи.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі були рішення про коригування митної вартості, які складені за наслідками митного декларування товарів по одному і тому ж самому договорі та із одним і тим же контрагентом та провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи незначну складність справи, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 5000,00 грн (п`ять тисячі гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що згідно з платіжним дорученням від 28.09.2021 №375 (а.с.18) позивач сплатив судовий збір у сумі 2270,00 грн.

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA 204000/2021/000070/1 від 30 серпня 2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙДАВТО ГРУП за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ТРЕЙДАВТО ГРУП (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, будинок 15, ).

Відповіда: Рівненська митниця (33028, Рівненська область, м. Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ).

Суддя Т.М. Димарчук