Справа № 200/2752/21-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

28 грудня 2021 р. Справа №200/2752/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бєломєстнов О.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Дяченко Олексія Володимировича, що подана в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №200/2752/21-а,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 Дяченко О.В. про встановлення судового контролю за виконанням Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі №200/2752/21-а та зобов`язання відповідача у десятиденний строк подати до суду звіт про виконання зазначеного рішення.

Заява обґрунтована тим, що незважаючи на відкриття виконавчого провадження станом на 14.12.2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року відповідачем не виконано. Звернення позивача щодо добровільного виконання рішення повністю ігноруються відповідачем.

При розгляді в порядку письмового провадження поданої представником позивача відповідно до ст. 382 КАС України заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 20.03.2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Перш за все, до заходів такої відповідальності належать штрафи, передбачені Законом України Про виконавче провадження. Так, частинами першою та другою статті 75 цього Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеного слідує, що у разі бездіяльності державного виконавця, яка полягає у ненакладенні на боржника штрафу за невиконання судового рішення стягувач вправі звернутися до суду з позовною заявою до нього в порядку ст. 287 КАС України.

Водночас, закон допускає додатковий вид відповідальності за невиконання рішення суду, який передбачається ст. 382 КАС України.

Так, відповідно до частин 1-3 цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Як зазначено у ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З цього слідує, що КАС України передбачає застосування двох видів судового контролю за виконанням рішень суду:

- шляхом спонукання до накладення штрафів державного виконавця в порядку ст. 287 КАС України, визнаючи відповідну бездіяльність протиправною та зобов`язуючи накласти штраф;

- шляхом самостійного накладення судом штрафів, передбачених ч.2 ст. 382 КАС України.

Ці заходи можуть бути застосовані одночасно, на що вказує частина 5 статті 382 КАС України. Згідно з нею суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Таким чином законом передбачено кілька заходів відповідальності за невиконання рішення суду, спільне чи окреме застосування яких має бути мотивоване у кожному конкретному випадку.

При цьому, якщо накладення штрафу державним виконавцем у разі невиконання боржником рішення суду без поважних причин є обов`язковим, то накладення штрафу судом є диспозитивним правом (а не обов`язком) суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19 та в ухвалі від 31 травня 2021 року у справі №200/3958/19-а.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2021 року Донецьким окружним адміністративним судом виданий виконавчийлист по справі №200/2752/21-а.

Судом встановлено, що виконавчий лист про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення, останній звернув до примусового виконання у порядку, визначеному законодавством (відкрито виконавче провадження № 67501172).

Позивач не довів наявність особливих обставин, за яких мав би суд виділити бездіяльність відповідача.

Зважаючи на наведене, у даному випадку суд не вбачає підстав для застосування належного виключно йому дискреційного повноваження із встановлення судового контролю за виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 248, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Дяченко Олексія Володимировича, що подана в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №200/2752/21-а - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 грудня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.