Справа № 201/9824/21
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/9824/21
Провадження № 2-а/201/141/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 вересня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що 23 вересня 2021 року дізнався що його притягнено до адміністративної відповідальності за порушення п. 33 Правил дорожнього руху 05 березня 2021 року о 12 годині 05 хвилин транспортним засобом ЗАЗ 110557-73 д.р.н. НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Курчатова, 5, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в розмір 255 грн. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що постанову складено з порушенням норм КУпАП, а саме без належних доказів (а.с.1-4).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2021 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.20-21)

Ухвалою судді Демидової С.О. від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с. 2 2-23).

30 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що ними було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу ЗАЗ 110557-73, державний номер НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» , за адресою м. Дніпро, вул. Курчатова, 5 чим порушив вимоги п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень ст. 14 2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 05 березня 2021 року, місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта м. Дніпро, вул. Курчатова, 5, географічні координати 48.473274,35.010204, час вчинення порушення о 11 год. 05 хв. На місці вчинення правопорушення інспектором з паркування було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД №00329068 на лобовому склі транспортного засобу позивача. Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування 14 квітня 2021 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказана постанова надіслана відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресату. Також, представник відповідача зазначив, що інспектором з паркуванням здійснено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вина відповідальної особи доведена та підтверджується фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а отже постанова про накладення адміністративного стягнення винесена у повній відповідності до чинного законодавства.

10 грудня 2021 року позивачем надано заперечення на відзив, в якому останній наполягав на задоволенні позовних вимог та зазначив, що жодних повідомлень на лобовому склі його транспортного засобу залишено не було.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за відомостями з оскаржуваної постанови від 14 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 292840351 до повідомлення серії ІД № 00329068, головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко В.О. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення: ЗАЗ 110557-73, д.н.з. НОМЕР_1 , належність: ОСОБА_1 .

Відповідачем було встановлено, що 05 березня 2021 року о 11:05 годині транспортним засобом ЗАЗ 110557-73, д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 5, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, зупинку заборонено. Тим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також в постанові зазначено, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K 80V2.

З урахуванням встановленого у вказаній постанові, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідач на підтвердження факту фіксації події адміністративного правопорушення, відповідно до вказаної вище постанови, надав суду витяг з доказової бази по адміністративному правопорушенню та фототаблицю із зазначенням географічних координатів, часу, дати та місця вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 05.3.2021 11:05:58, за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 5, географічні координати 48.473274,35.010204.

Також відповідач на підтвердження факту розташування дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено» по вул. Курчатова, 5, надав суду фото.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неправомірності дій відповідача та скасування оскаржуваної постанови від 14 квітня 2021 року серії РАП №292840351 за повідомленням серії ІД № 00329068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.9КУпАП (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, за допомогою показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Згідно зіст.4 Закону України«Про дорожнійрух» (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі ПДР, в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожня розмітка14 (жовтого кольору) - позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Згідно з п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2 ПДР, дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пункт 8.4 в)ПДРУкраїни передбачає, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 «Дорожні знаки» ПДР, визначено, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено»ПДР відноситься до заборонних знаків.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Знак застосовується для заборони зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частина 1ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітціст. 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді, зокрема, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в частині порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки становить: об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушення вимог зупинки, стоянки; суб`єкт спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом водійське посвідчення тощо); суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності.

У ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що вулиця автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів; смуга відведення - земельні ділянки, що надаються в установленому порядку для розміщення автомобільної дороги.

Аналіз викладених вище норм та ПДР дає суду підстави для висновку, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу), його дія поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. При цьому зона дії знаку починається від місця його встановлення до найближчого перехрестя заним, авнаселених пунктах, денемає перехресть, докінця населеного пункту. Дія знака непереривається в місцях виїзду з прилеглих додороги територій івмісцях перехрещення (прилягання) зпольовими, лісовими таіншими дорогами без покриття, перед якими невстановлено знаки пріоритету.

Отже, дії щодо зупинки/стоянки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створюють об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічні координати є ознаками наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки дія заборонного знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак) елементом якої є тротуар, саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині, дії позивача, які полягали у тому, що він залишив автомобіль на тротуарі в зоні дії дорожнього знаку 3,34 «Зупинку заборонено» складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верзовного Суду у складі Касаційноїго адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі 686/13619/17.

З матеріалів фотофіксаації чітко видно, що транспортний засіб позивача був розташований саме в дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», даний факт не заперечується й самим позивачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначенийстаттею 77 КАСобов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 1ст. 8 Конституції Українивстановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга стаття 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша стаття 77 КАС України).

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій щодо зупинки автомобіля в межах дії заборонного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Курчатова в м. Дніпрі, а його доводи спростовуються викладеним вище. Тому позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України, встановлених в ході судового розгляду справи обставин та наявних в матеріалах справи доказів, дає підстави для висновку про те, що відповідач під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому жодним чином не порушив права позивача, а оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного на момент вчинення адміністративного правопорушення законодавства України.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі статті 139 КАС України, з урахуванням рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.О. Демидова