Справа № 200/7188/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 р. Справа№200/7188/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не включення до спеціального трудового стажу її періодів роботи з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року та відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати їй період роботи на посаді викладача в музичній школі з 01 вересня 1980 року по час її звернення із заявою про призначення пенсії за віком до спеціального стажу роботи, передбаченого Переліком закладів і установ освіти, охорони і здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплати їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовувала тим, що з 23 вересня 2020 року їй призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при призначенні пенсії їй не було виплачено грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через незарахування до спеціального трудового стажу періоду її роботи на посаді викладача музичної школи, де вона постійно працювала з 01 вересня 1980 року.

Про такі обставини дізналася з відповідей Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на звернення від 11 січня 2021 року та від 10 березня 2021 року (зокрема відповідь від 16 березня 2021 року №0580-02-8/10676).

Вважаючи свої пенсійні права порушеними звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідачами відзиви на позовну заяву подані не були.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Є працівником освіти та продовжує працювати.

З 23 вересня 2020 року вказаним органом Пенсійного фонду України їй вперше призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До цього будь-яку пенсію вона не отримувала.

При призначенні пенсії їй не було виплачено грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На запит адвоката позивача щодо виплати такої допомоги (запит від 11 січня 2021 року № 1) Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надана відповідь від 15 січня 2021 року № 0580-02-8/1408, в якій зазначалося, що Дитяча музична школа №1, в якій працює ОСОБА_1 , відноситься до управління культури та туризму, що не дає право на виплату грошової допомоги.

На повторний запит адвоката позивача щодо виплати такої допомоги та надання рішення про відмову у виплаті грошової допомоги (запит від 10 березня 2021 року № 14) надана відповідь від 16 березня 2021 року № 0580-02-8/10676, в якій зазначено, що їй не передбачено виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, так як дитяча музична школа, де позивач працювала на посаді викладача фортепіано, починаючи з 01 вересня 1980 року, не відноситься до установ освіти, а належить до закладів культури, що не передбачено Переліком і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 із змінами, винесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436. Винесення рішень про відмову у виплаті грошової допомоги відповідно до п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавством не передбачено, тому таке рішення органом Пенсійного фонду України щодо позивача не приймалося.

Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку стажу при призначенні пенсії періоди роботи позивача з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року (день призначення пенсії) на посаді викладача у музичній школі зараховані до загального страхового стажу роботи. До спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вказані періоди не зараховані.

Судом також встановлено, що натепер позивач як отримувач пенсії за віком перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» з 01 червня 2021 року є правонаступником Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (яке перебуває в стані припинення).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка визначає умови призначення пенсії за віком, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу при зверненні з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Також законом передбачені випадки, коли право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу настає до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з п. «е» ст. 55 вказаного Закону в редакції до 04 червня 2019 року право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, з 04 червня 2019 року дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України діє п. «е» ст. 55 вказаного Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка була до змін, що внесені до неї законами України від 2 березня 2015 року № 213-VIII та від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, а саме в наступній редакції:

«право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

На виконання п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років».

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, до закладів і установ освіти входять, зокрема:

- загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи;

- вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади.

До найменування посад у вказаних закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, входять, зокрема, викладачі.

Відповідно до п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року №433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Частиною 4 ст. 1 Закону України «Про позашкільну освіту» також визначено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 21 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. До Переліку посад педагогічних працівників включені вчителі та викладачі всіх спеціальностей.

При цьому вказаний нормативний акт віднесення посади вчителя та викладача до посад педагогічних працівників не ставить в залежність від виду навчального закладу, де вони працюють.

Відповідно до трудової книжки протягом спірного періоду з 01 вересня 1980 року до виходу на пенсію позивач працювала на посаді викладача в музичній школі.

Так, з 01 вересня 1980 року позивач прийнята в Ждановську вечірню школу загальної музичної освіти № 3 на посаду викладача фортепіано.

З 20 серпня 1987 року вказана школа перейменована в Дитячу музичну школу № 6.

З 08 серпня 1992 року вказана школа перейменована в Дитячу музичну школу № 1.

З 30 квітня 2007 року вказана школа перейменована в Музичну школу № 1.

З 21 вересня 2011 року назва комунального закладу Музична школа № 1 змінена на комунальний початковий спеціалізований мистецький заклад Музична школа № 1.

З 04 червня 2019 року найменування закладу змінено на комунальний заклад «Маріупольська музична школа № 1 Маріупольської міської ради».

Вказані обставини також відображені в довідці від 30 листопада 2020 року №54, що складена комунальним закладом «Маріупольська музична школа № 1 Маріупольської міської ради».

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальний заклад «Маріупольська музична школа № 1 Маріупольської міської ради» є юридично особою (), засновником якого є Маріупольська міська рада.; вид діяльності - за кодом КВЕД 85.52 «Освіта у сфері культури (основний)».

Отже, протягом періоду з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року (дата призначення пенсії) позивач працювала працівником освіти.

На день досягнення пенсійного віку позивач мала страховий стаж на відповідних посадах понад 40 років, тобто умова щодо страхового стажу нею була дотримана.

Оскільки на день досягнення пенсійного віку позивач працювала працівником освіти комунальної форми власності на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мала відповідний загальний страховий стаж, в тому числі страховий стаж (40 років) на таких посадах, і до цього не отримувала будь-яку пенсію, тому при призначенні пенсії за віком вона мала право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оскільки таке право відповідачем порушено, тому воно підлягає поновленню.

При цьому оскільки підставою для відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стало незарахування періоду її роботи до спеціального стажу, тому з огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача та дотримання гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року (дата призначення пенсії) до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (орган Пенсійного фонду України, де натепер позивач перебуває на обліку як отримувач пенсії та який уповноважений вчиняти дії щодо пенсії позивача) зарахувати вказані періоди до такого стажу, а також визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити таку допомогу.

Вирішуючи спір судом враховано те, що станом на день та час розгляду справи відповідач - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () перебуває в стані припинення, але з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа не виключений. Отже, вказаний суб`єкт владних повноважень має відповідати в справах, де заявлені позовні вимоги, що стосуються оскарження його рішень, дій або бездіяльності.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 908 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року (день призначення пенсії) до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 01 вересня 1980 року по 23 вересня 2020 року (день призначення пенсії) до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда