Справа № 440/735/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гіглава О.В.

28 грудня 2021 р. Справа № 440/735/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

01.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача Головного управління ДПС у Полтавській області (подалі - ГУ ДПС у Полтавській області (), правонаступником якого є ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192) від 04.11.2020 року № , яким йому на підставі акту перевірки від 07.10.2020 року № 216/16-31-04-22/ НОМЕР_1 за встановлене порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, визначеного п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 164 та 72 календарних днів сплати грошового зобов`язання, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 3.304,23 грн (20%);

- зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області провести з урахуванням рішення суду відповідне коригування облікових даних нарахування та сплати орендних платежів за землю за 2018-2020 роки по його особовому рахунку платника податків.

Позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач обґрунтовує тим, що згідно роз`яснень, наданих ДФС України, усталеної судової практики та приписів Податкового кодексу України, якщо податкове повідомлення-рішення не вручено фізичній особі чи надіслано листом без повідомлення про вручення, то контролюючий орган нараховує платнику суму земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності без застосування штрафних санкцій та пені.

Позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 24.05.2018 року № 957-13-1618 та від 23.07.2019 року № 3-1618 направлялися йому на неіснуючу адресу АДРЕСА_1 (з 2014 року пр-т Володимирський 37) та, як наслідок, не були ним отримані. Хоча ним у 2016 році до органу ДПС за місцем реєстрації надано договори оренди землі, в яких значиться його адреса: АДРЕСА_2 . Крім того, з 2014 року він взятий Лубенською ОДПІ на облік як платник податку із зазначенням адреси: АДРЕСА_2 .

Зазначене свідчить про неможливість відповідно до вимог законодавства - проведення узгодження нарахування та подальшої сплати податкових платежів за спірним податковим повідомленням-рішенням від 04.11.2020 №.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ДПС у Полтавській області вказує, що позивачу проведено нарахування орендної плати за земельну ділянку за 2018 рік в сумі 11.290,97 грн та відповідно надіслано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 13.03.2018 року № 957-13-1618 засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення повернуто до контролюючого органу з відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджено довідкою ф. 20 від 24.05.2018 року. Враховуючи норму п. 58.3 ст. 58 ПК України (в редакції станом на 24.05.2018 року), податкове повідомлення-рішення від 13.03.2018 року № 957-13-1618 вважається врученим платнику податків 24.05.2018 року. Відповідно граничний термін сплати припав на 24.07.2018 року, сума несплаченого грошового зобов`язання становила 8.721,95 грн. Фактична дата сплати податкового зобов`язання 03.01.2019 (кількість днів протермінування сплати 164 дні).

У подальшому, позивачу проведено нарахування орендної плати за земельну ділянку за 2019 рік в сумі 11.290,97 грн та сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 02.05.2019 року № 3-1618. Зазначене податкове повідомлення-рішення відповідно до корінця вручене платнику податків особисто 23.07.2019 року. Відповідно граничний термін сплати припав на 22.09.2019 року, сума несплаченого грошового зобов`язання становила 7799,20 грн. Фактична дата сплати податкового зобов`язання 02.12.2019 року (кількість днів протермінування 72 дні).

Контролюючим органом проведено перевірку платника податку ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб по коду бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб», результати якої оформлені актом перевірки від 07.10.2020 року № 216/16-31-04-22/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків вказаного акту про несвоєчасність сплати позивачем узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб відносно останнього винесено податкове повідомлення-рішення від 04.11.2020 року № про накладення штрафу в сумі 3304,23 грн.

Також відповідач зазначає, що адреса АДРЕСА_3 значиться за позивачем в державному реєстрі фізичних осіб, яка автоматично відображається в податковому повідомленні рішенні ІС «Податковий блок».

У відповіді на відзив позивач стверджує, що про існування ППР форми «Ф» № 957-13-1618 від 13.03.2018 року, (яке було надіслано поштою на неіснуючу адресу, відмінну від адреси, зазначеної в договорі оренди) йому не відомо, у зв`язку з чим, не мав можливості узгодити суму та строк сплати грошового зобов`язання. Також, позивач вказує, що за аналогічних причин він не знав і про ППР форми «Ф» № 3-1618 від 02.05.2019 року, проте, в останньому випадку, на корінці до ППР міститься підпис про його отримання 23.08.2019 року, який йому не належить.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 04.11.2020 року № в частині зобов`язання позивача сплатити штраф за платежем "орендна плата з фізичних осіб" в сумі 1744,39 грн (одна тисяча сімсот сорок чотири гривні тридцять дев`ять копійок). В решті позову відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що доводи позивача з приводу того, що вказаний корінець ППР підписаний не ним особисто, а невідомою особою, спростовуються матеріалами справи. При цьому, від позивача заяв чи клопотань з приводу необхідності проведення почеркознавчої експертизи для визначення належності підпису на корінці податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 02.05.2019 року №3-1618 не надходило. Тож, застосування до позивача спірним податковим повідомленням рішенням від 04.11.2020 року № штрафних санкцій в сумі 1559,84 грн за порушення термінів сплати узгодженого зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 7799,20 грн. є обґрунтованим.

Що ж стосується направлення та вручення позивачу податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 13.03.2018 року №957-13-1618, то суд зазначив, що воно направлялося позивачу засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_3 та повернулося до контролюючого органу без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджено довідкою ф.20 від 24.05.2018 року. Однак в ІС "Податковий блок" в розділі "Реєстраційні та облікові дані платників податків" фізична особа ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак, у спірному випадку контролюючий орган достеменно володіючи інформацією про останнє відоме місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ., безпідставно здійснив направлення податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 року №957-13-1618 позивачу за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до невручення вказаного ППР платнику податків. Таким чином, суд вказав, що вказане ППР є таким, що не вручене ОСОБА_1 , а визначене грошове зобов`язання у вигляді орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 11290,97 грн неузгодженим.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні вимог та ухвалити у відповідній частині нове, яким зобов`язати його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи, якими скаржник обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у його адміністративному позові.

Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції оригінал корінця - документу безпосередньо в суді не досліджувався, тому питання достовірності копії корінця податкового повідомлення - рішення залишилося поза увагою суду. За таких обставин, такий доказ, наданий відповідачем є неналежним та сумнівним, а відповідна експертиза з цього питання за ініціативою суду не призначалася. Всі сумніви у такому випадку, відповідно до вимог законодавства України, усталеної практики ЄСПЛ, повинні трактуватися на користь особи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Полтавській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати повністю та задовольнити вимоги його апеляційної скарги.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ГУ ДПС у Полтавській області не підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України частковому скасуванню, з наступних підстав.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно з пунктом 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК).

Згідно з підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пунктів 288.1, 288.2, 288.3 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (п. 288.7 ст. 288 ПК).

Відповідно до пункту 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи викладене, на фізичну особу - землекористувача земельної ділянки на підставі відповідного договору оренди покладено обов`язок щодо сплати орендної плати за землю протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення про нарахування такого податку. Не сплачене у встановлений законом строк таке зобов`язання визнається сумою податкового боргу платника податків. При порушенні платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання, зокрема з орендної плати за землю з фізичних осіб, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі, який залежить від кількості календарних днів затримки сплати.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є платником плати за землю у вигляді орендної плати на підставі укладеного з Лубенською міською радою (Орендодавець) договору від 21.03.2018 року, б/н, оренди земельної ділянки площею 0,1618 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

На виконання вимог пункту 286.5 статті 286 ПК України контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 13.03.2018 року № 957-13-1618, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2018 рік в сумі 11.290,97 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було надіслано контролюючим органом позивачу 17.04.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою АДРЕСА_3 .

Зазначене поштове відправлення повернулося до ГУ ДПС у Полтавській області як не вручене з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

На виконання вимог пункту 286.5 статті 286 ПК України контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 02.05.2019 року № 3-1618, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік в сумі 11.290,97 грн.

За матеріалами справи (а.с. 49) вказане податкове повідомлення-рішення було вручено позивачу особисто 23.07.2019 року.

07.10.2020 року фахівцем контролюючого органу складений акт про результати своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб платником податків ОСОБА_1 , за висновками якого встановлено несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання з орендної плати за землю по коду бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб», визначених означеними вище податковими повідомленнями-рішеннями. Загальна кількість днів протермінування сплати грошового зобов`язання 236 днів (164 та 72 календарних днів) (а.с. 7-8).

На підставі висновків акту перевірки від 07.10.2020 року та рішення про відхилення заперечень до акту перевірки, контролюючим органом прийнято оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Відповідно до пункту 70.1 ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, зокрема про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство (п.п. 70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПК України).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

Згідно з абзацом 6 п. 42.4 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 3 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 (далі - Порядок № 1204), податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу.

За змістом наведених положень надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Як встановлено у судовому процесі та не спростовується учасниками справи, станом на 17.04.2018 (дата направлення відповідачем позивачу податкового повідомлення-рішення від 13.03.2018 № 97-13-1618) податковою адресою позивача відповідно до облікових даних була адреса: АДРЕСА_2 .

Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав (у тому числі і витягу з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків).

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 13.03.2018 № 97-13-1618 було надіслано відповідачем не за адресою місця реєстрації позивача, що вказана як в договорі оренди земельної ділянки та в обліковій картці.

Відтак, означене податкове повідомлення-рішення не є узгодженим і у позивача не виник обов`язок сплати, визначеного ним грошового зобов`язання, на час прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги позивача в частині тверджень щодо неузгодженості податкового повідомлення-рішення відповідача від 02.05.2019 року № 3-1618, та зазначає, що з наданої до суду копії корінця податкового повідомлення рішення неможливо встановити, що він належить саме позивачу, оскільки з означеного корінця податкового повідомлення рішення не вбачається ні прізвища, ні ім`я отримувача.

Колегія суддів зауважує, що підпис людини нерозривно пов`язаний із її іменем, що встановлено у Цивільному кодексі України. Цивільний Кодекс України визначає важливе місце імені людини, закріплюючи право кожної фізичної особи на ім`я в главі «Особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи». Зокрема, в статті 296 ЦКУ визначено, що «фізична особа має право використовувати своє ім`я у всіх сферах своєї діяльності», тобто не лише в тих сферах, які охоплюються регулюванням Цивільного кодексу України, але й в усіх інших сферах (зокрема, в адміністративному праві, процесуальних галузях права тощо, а також тих відносинах, в яких правове регулювання може бути відсутнє взагалі). Тобто кодекс юридично закріпив цю багатовікову правову традицію використання власної назви людини. Зокрема, в статті 28 ЦКУ встановлено, що «фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям».

За приписами ч.ч.1-2 ст. 77 КАС України, закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на відсутність достовірних відомостей що в копії корінця податкового повідомлення міститься саме підпис позивача про отримання саме ним особисто податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 року № 3-1618, то означене податкове повідомлення-рішення також не можливо вважати узгодженим і у позивача не виник обов`язок сплати, визначеного цим рішенням грошового зобов`язання, на час прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині, якою позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача від 04.11.2020 року № , яким йому, на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 164 та 72 календарних днів сплати грошового зобов`язання, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 3.304,23 грн (20%).

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області провести з урахуванням рішення суду відповідне коригування облікових даних нарахування та сплати орендних платежів за землю за 2018-2020 роки по його особовому рахунку платника податків, з огляду на те, що, по-перше, - вказані вище акти індивідуальної дії (від 13.03.2018 № 97-13-1618 і від 02.05.2019 року № 3-1618) позивачем в судовому порядку не оскаржені, по-друге, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність цих вимог за відсутності жодних даних вважати, що відповідна посадова особа контролюючого органу не будуть проведені належні дії з проведення відповідного коригування облікових даних у картці платника податків щодо оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 і відхиляє доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області.

Інші доводи апеляційних скарг означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року скасувати в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.11.2020 року № в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити штраф за платежем «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 1.559,84 грн. з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог.

В іншій частині, а саме, - в частині, якою задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.11.2020 року № в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити штраф за платежем «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 1.744,39 грн, в також в частині, якою відмовлено в задоволені вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області провести з урахуванням рішення суду відповідне коригування облікових даних нарахування та сплати орендних платежів за землю за 2018-2020 роки по його особовому рахунку платника податків, - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова