Справа № 560/17924/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просить суд: скасувати постанови головного державного виконавця Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Козлової Віти Миколіївни:

- по відкриття виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 р. винесеної на підставі постанови, серії ЕАО №4741372 від 07.09.2021 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 6 800,00грн.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 року;

- про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням ВП №67354384 від 17.11.2021.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою від 02.11.2021 відкрито виконавче провадження на виконання постанови Волочиського ВнП Городоцього ГУНП в Хмельницькій області серії ЕАО №4741372 від 07.09.2021. Однак, вказану постанову позивач оскаржує у Волочиському районному суді.

Ухвалою суду від 17.12.2021 відкрито провадження у адміністративній справі №560/17924/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Представник Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно ч.1, 9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв`язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, 07 вересня 2021 року інспектором лейтенантом поліції відділу поліції №2 (м.Волочиськ) ГУНП в Хмельницькій області Олійником Андрієм Ігоровичем винесено постанову, серії ЕАО № 4741372 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.126 КУпАП у розмірі 3 400,00

16 вересня 2021 року до Волочиського районного суду позивачем подано позовну зі скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.126 КУпАП.

21 вересня 2021 року ухвалою Волочиського районного суду Хмельницько: прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.

Проте, Волочиське ВнП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області подало постанову до виконання і 02 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67354384 на підставі постанови, серії ЕАО № 4741372 від 07 вересня 2021 стягнення з позивача штрафу у розмірі 6 800,00 грн.

16 листопада 2021 року поштовою кореспонденцією позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67354384.

З 09 листопада по 22 листопада 2021 року позивач хворів на Соvid-19, та на даний час проходить реабілітацію.

06 грудня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач отримав копії постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02 листопада 2021 року, згідно якої сума мінімальних витрат становить 160,00 грн. та постанову від 17 листопада 2021 року про арешт коштів боржника.

Не погоджуючись із вищевикладеним позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа визначені статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" за приписами пунктів 6, 7 частини 1 якої у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний:

- здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

- надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

- заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 26 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, виходячи з аналізу викладеного вище, можна прийти до висновку, що державний виконавець зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд звертає увагу та як вбачається з матеріалів справи, що виконавче провадження ВП № 67354384 було відкрито щодо примусового виконання постанови серії ЕАО № 4741372, проте з матеріалів справи встановлено факт оскарження даної постанови на цей час в суді, справа по суті ще не розглянута, а також рішення суду, яке набрало законної сили за результатами розгляду справи по суті наразі - відсутнє.

Так, відповідно до даних наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень судом та на сайті Судової влади України встановлено, що у провадженні Волочиського районного суду Хмельницької області перебуває на розгляді справа № 671/1479/21, яка відкрита за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про адміністративне правопорушення.

З урахуванням встановленого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) передбачено особливості та порядок направлення таких постанов на примусове виконання.

Так, згідно частини 2 статті 299 КУпАП при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно частини 2 статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

При цьому, частиною 1 статті 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Тобто, обов`язок по добровільній сплаті штрафу у позивача виникає через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, оскільки позивачем було оскаржено штраф. Відтак, на даний час у позивача ще не виник та не міг виникнути обов`язок щодо сплати штрафу, оскільки не завершена процедура його судового оскарження. При цьому, в разі скасування оскаржуваного штрафу судом та набрання судовим рішенням законної сили - підстави для такої сплати будуть відсутні взагалі.

Згідно статті 300-1 КУпАП визначено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), де визначено, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Проте, згідно частини 3 статті 300-1 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Тобто, зі змісту вищевказаних норм однозначно слідує висновок про те, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього рухуне можуть бути направлені на примусове виконання до завершення процедури оскарження та до отримання результатів за такою процедурою оскарження.

При цьому, суд звертає увагу, що направлення на примусове виконання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка оскаржена в судовому порядку порушує вимоги норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України "Про виконавче провадження".

Як вже було вказано судом вище, ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області у справі № 671/1479/21 було відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що на даний час вказана справа не розглянута. Отже спірна постанова про накладення штрафу не має статусу чинного виконавчого документу та не могла в силу вищевказаних приписів КУпАП бути направлена на примусове виконання.

Крім цього, суд звертає увагу, що чинне законодавство не покладає на скаржника обов`язку повідомляти органи поліції про факт оскарження штрафу до суду, а тому твердження поліції про відсутність інформації щодо оскарження такого штрафу не можуть бути підставою для направлення такого штрафу на примусове виконання, оскільки в такому разі на примусове виконання направляється штраф за яким у скаржника ще не розпочався перебіг строку навіть на добровільне виконання, що виключає можливість його примусового виконання.

Безпідставне направлення на примусове виконання оскаржуваного штрафу, за яким ще не завершився судовий розгляд щодо його правомірності позбавляє позивача права на його добровільне виконання та сплату за результатами судового оскарження, як це передбачено статтею 307 КУпАП, яка визначає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На даний час позивач не повідомлений про залишення скарги без задовлення, судовий розгляд щодо визнання протиправною та скасування постанови ЕОК № 4741372 від 07 вересня 2021 року триває, відтак перебіг цього п`ятнадцятиденного строку для сплати штрафу у позивача ще не розпочався.

Відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання такого штрафу в цьому випадку не лише безпідставно позбавляє позивача права на добровільне його виконання, а й покладає безпідставний тягар негативних наслідків, пов`язаних з примусовим виконанням постанови в т.ч. у вигляді нарахування виконавчого збору, витрат пов`язаних з виконавчими діями та іншого.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного та з урахуванням приписів норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що постанова головного державного виконавця Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Козлової Віти Миколіївни по відкриття виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 р. винесеної на підставі постанови, серії ЕАО №4741372 від 07.09.2021 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 6 800,00грн.; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 року; про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням ВП №67354384 від 17.11.2021 є передчасними, оскільки фактичні підстави для примусового виконання постанови ЕОК № 4741372 від 07 вересня 2021 року на даний час відсутні.

Одночасно, суд звертає увагу, що неприпустимим є позбавлення особи права на її добровільне виконання в разі залишення позовної заяви за результатами відповідного оскарження без задоволення.

Відтак, оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанови головного державного виконавця Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Козлової Віти Миколіївни:

- по відкриття виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 р. винесеної на підставі постанови, серії ЕАО №4741372 від 07.09.2021 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 6 800,00грн.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №67354384 від 02.11.2021 року;

- про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням ВП №67354384 від 17.11.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 грудня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Волочиський районний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Лисенка, 4,Волочиськ,Хмельницька область,31200 , код ЄДРПОУ - 34708052)

Головуючий суддя П.М. Майстер