Справа № 695/1771/20
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1771/20
номер провадження 2-а/695/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю: секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Петрика Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області, ГУНП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

03.08.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції роти ПП Переяслав-Хмельницького взводу патрульної поліції Петрика Олександра Олександровича (відповідач 1), Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області (відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 04 травня 2020 року він керував авто «Форд Куга», д.н.з. НОМЕР_1 , по об`їзній дорозі м. Переяслав-Хмельницький. Його безпідставно було зупинено інспектором СРПП № 4 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Петриком О.О. Інспектором було винесено постанову серії БАА № 213506 від 04.05.20 р., якою притягнуто до адміністративної відповідальності за невключення аварійної сигналізації за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач вважає постанову незаконною, оскільки йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливості під час розгляду справи заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката, надати власні пояснення щодо відповідної події. Також поліцейським не було опитано в якості свідків осіб, які перебували в автомобілі разом з позивачем та були очевидцями події. Позивач на місці зупинки заперечував проти порушення ним ПДР, але інспектор не взяв це до уваги. Оскільки інспектор не надав позивачу можливості надати пояснення, то останній під час ознайомлення з постановою, був змушений викласти дещо з пояснень на зворотній частині оригіналу постанови. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Не будучи згідним з інкримінованим адміністративним порушенням, накладеним стягненням позивач оскаржив постанову у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), а саме до Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області, надавши до скарги наявний примірник постанови. З цієї інстанції його скарга 19.05.20 р. була направлена до УПД ГУНП у Київській області, а 03.06.2020р. - начальнику Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області.

24.07.2020 року позивач отримав відповідь від Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області. де вказано, що: «Причиною зупинки було порушення вимог дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», де транспортний засіб обігнав інший автомобіль перетнувши розмітку 1.1 та виїхавши на зустрічну смугу руху. При зупинці не було увімкнено аварійну світлову сигналізацію, порушивши при цьому п. 9.9 ПДР України. За фактом вищевказаних порушень було складено постанову серії БАА №213506 від 04.05.2020 р. за ст.122 ч.2 КУпАП.»

З даної відповіді позивач дізнався, що за декілька, нібито, скоєних ним правопорушень, складено лише одну постанову, в якій немає жодного слова про якісь інші порушення ПДР окрім не увімкненої аварійки. При цьому у цій відповіді не вказано, якими доказами доводиться його вина.

З огляду на необ`єктивність розгляду звернення, за відсутності будь-яких доказів скоєння правопорушення, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки винним себе не визнає, провину вважає недоведеною. Позивач вважає, що постанова БАА № 213506 від 04.05.2020 року по справі про адміністративне правопорушення відносно нього є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою від 06.08.2020 провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

15.07.2021 р. ухвалою суду уточнено відповідача 1 по справі - інспектор СРПП№4 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Петрик Олександр Олександрович та залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області. Зобов`язано учасників справи надати належним чином завірену копію оскаржуваної постанови серії БАА №213506 від 04.05.2020 р. та визнано явку позивача обов`язковою.

25.08.2021 р. від представника відповідача ГУНП в Київській області надійшов відзив, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову та розглянути справу в відсутність представника Головного управління. У відзиві представник зазначив, що постанова відповідає вимогам чинного законодавства, винесена відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Щодо судових витрат посилався на ст.132,134,139 КАС України та заначив, що дана справа є справою незначної складності.

У судове засідання позивач не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи неодноразово повідомлявся. Його явка визнавалася судом обов`язковою.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надав.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача 3 - ГУНП в Київській області в судове засідання не з"явився, але у відзиві просив справу розглядати у відсутність представника управління.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Частина перша статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Копія оскаржуваної постанови позивачем не надана, причини її ненадання позивачем не зазначені. Ухвалою суду від 15.07.2021 р. зобов`язано учасників справи надати належним чином завірену копію оскаржуваної постанови серії БАА №213506 від 04.05.2020 р., але ні стороною позивача, ні стороною відповідача оскаржувана постанова не була надана суду.

У позові позивач просить суд продовжити термін на оскарження постанови.

Суд звертає увагу на той факт, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає продовження терміну на оскарження постанови, а містить поняття поновлення строку звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ - одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Необхідно зазначити, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржено до вищого органу (вищої посадової особи) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому звернення позивача до вищого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а альтернативним способом захисту своїх прав.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач не зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду. Для з`ясування обставин по справі його явка визнавалася судом обов`язковою, але позивач до суду не з`явився з невідомих суду причин.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2019 року по справі № 140/721/19 та від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18.

Оскільки позивачем у позові не вказані жодні підстави для поновлення строку звернення до суду, до суду для дачі пояснень позивач не з`явився, тому вимога про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У зв`язку з вище викладеним суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241-243, 248, 250, 256, 270, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Петрика Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області, ГУНП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ю. Степченко