Справа № 120/8175/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 грудня 2021 р. Справа № 120/8175/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Томашпільська селищна рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Томашпільської селищної ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.03.2021 № 546;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Томашпільської селищної територіальної громади.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в березні 2021 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, кадастровий номер :01:002:0198, яка розташована на території с. Антонівка (за межами населеного пункту).

Рішенням відповідача від 23.03.2021 № 546 йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею лише 0,01 га, тоді як у клопотанні вона просила про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га.

Позивач вважає, що при вирішенні ініційованого нею земельного питання Радою порушено статтю 121 Земельного кодексу України, якою передбачено право на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, а не 0,01 га.

На думку позивача, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,01 га не відповідає меті та цілям отримання бажаної земельної ділянки у власність. Тому позивач звернувся до суду із позовом щодо скасування рішення від 23.03.2021 № 546 та отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га.

Ухвалою від 29.07.2021 відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку письмового провадження. Крім цього учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача докази.

01.12.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Ключовим аргументом відзиву є посилання відповідача на те, що радою не відмовлено позивачеві у наданні бажаного для нього дозволу, та надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,01 га.

Із посиланням на висновок Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 (справа 379/656/16-а) відповідач просить врахувати, що стаття 121 ЗК України встановлює максимальний розмір земельної ділянки, що може бути відведена у власність, а не її обов`язкового розміру. Для ведення особистого селянського господарства такий розмір встановлено не більше 2 га, а нижньої межі допустимого розміру не встановлено. Тому, із урахуванням інтересів усіх жителів територіальної громади, Радою прийнято рішення про надання позивачеві дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,01 га.

Також 01.12.2021 відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою від 29.07.2021 доказів.

Надавши оцінку аргументам сторін, що викладені у заявах по суті справи та дослідженим письмовим доказам, суд встановив таке.

У березні 2021 року позивач звернувся із колективним клопотанням до Томашпільської селищної ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність.

Земельна ділянка частину якої позивач має намір безоплатно отримати у власність є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер :01:002:0198. Розташована земля на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області (село Антонівка за межами населеного пункту).

До клопотання долучено копію паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, викопіювання з метою встановлення місця знаходження земельної ділянки та нотаріально засвідчену згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки :01:002:0198 та передання її у власність вказаним у заяві особам серед яких є й позивач.

Рішенням 5 сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради від 23.03.2021 № 546 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 » позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 0,01 га.

Позивач вважає, що радою порушено положення статті 121 ЗК України щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, оскільки Земельний кодекс України передбачає право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, тоді як йому надано дозвіл на розроблення документації на земельну ділянку площею 0,01 га.

Відповідач проти позову заперечує із тих підстав, що стаття 121 ЗК України встановлено лише граничний розмір земельної ділянки яка може передаватися у власність для ведення особистого селянського господарства (не більше 2,0 га). Рада вважає, що цієї норми вона дотрималася.

Відтак, ключовим питанням цього спору є те, чи може орган місцевого самоврядування відхилятися у сторону зменшення від встановлених статтею 121 ЗК України норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам та про межі відхилень при прийнятті рішень у цій процедурі.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується такими мотивами.

Порядок набуття права на земельну ділянку визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Згідно із статтею 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно частини 4 статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Норми частин 6-7 статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III унормовують процедуру звернення із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, порядок розгляду такого клопотання та підстави відмови у наданні бажаного для заявника дозволу.

Водночас нормами частин п`ятої-десятої статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Висновок щодо застосування норм статті 79-1 ЗК України неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.08.2018 справа № 802/928/17-а, від 03.10.2019 справа № 823/1172/17-а.

При розгляді справи встановлено, що позивачка намагається отримати у власність частину уже сформованої земельної ділянки якій присвоєно кадастровий номер :01:002:0198, а загальна плаща ділянки становить 25,0127 га.

Суд не вдається до детального аналізу процедури подання позивачем клопотання від 10.03.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, переліку документів, що до нього долучено та процедури його розгляду, адже щодо вказаних обставин між сторонами спору не виникало.

Так, радою розглянуто клопотання позивача та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що вказує на відповідність клопотання вимогам Земельного кодексу України. Однак спірним є лише питання площі земельної ділянки, що вказана в оскарженому рішенні від 23.03.2021 № 546.

Відносно площі земельної ділянки дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу якої надано позивачці, суд зазначає наступне.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Рішенням відповідача від 23.03.2021 № 546 позивачеві надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 0,01 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер :01:002:0198 загальною площею 25,0127 га на території с. Антонівка Тульчинського району за межами населеного пункту.

У відзиві відповідач пояснив, що підставою для надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею саме 0,01 га, а не 2 га став висновок постійної Комісії селищної ради з питань промислової політики, підприємництва, агропромислового комплексу, земельних ресурсів, розвитку особистих підсобних господарств, охорони навколишнього природного середовища та з питань поводження з безхазяйними відходами від 18.03.2021.

Відповідно до частини 4 статті 30 Регламенту Томашпільської селищної ради від 28.01.2021, висновки і рекомендації постійних комісій ради розглядаються радою та враховуються при прийнятті остаточного рішення на сесії ради.

Судом досліджено вказаний висновок від 18.03.2021 та встановлено, що на засіданні Комісії розглядалось питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки позивачу.

При формуванні висновку Комісія зіслалася на те, що не всі жителі Томашпільської територіальної громади забезпечені земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства, а вільної землі недостатньо, крім цього існує черга, яка складається з понад 2000 жителів громади на отримання землі. З огляду на це, Комісія рекомендувала надати позивачу дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею 0,01 га.

При оцінці зазначених обставин суд погоджується із аргументами ради про те, що органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей.

Отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись органом місцевого самоврядування.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 11.09.2019 (справа № 379/656/16-а) щодо застосування статті 121 ЗК України. Ця правова позиція вважається усталеною, адже Суд касаційної інстанції посилається на неї як таку при відмові у відкритті касаційного провадження, зокрема в ухвалі від 03.03.2021 (справа № 340/1434/20).

Аналіз висновку Верховного Суду вказує на те, що Рада вправі на власний розсуд визначатися із площею земельної ділянки, рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відносно якої нею приймається, із врахуванням максимальних норм встановлених ст. 121 ЗК України.

Однак при цьому, орган місцевого самоврядування не може діяти свавільно та повинен чітко пояснити причини (підстави) прийняття свого рішення та обґрунтувати із урахуванням яких обставин ним у рішенні визначено площу земельної ділянки меншу від тієї про яку просив заявник.

Відповідач зіславшись на висновок Комісії від 18.03.2021 не врахував, що аргументи які наведені у ньому та стали підставою для формування площі земельної ділянки зазначеної в оскарженому рішенні від 23.03.2021 № 546 (0,01 га) носять абстрактний характер та не підтверджуються жодними доказами. Зокрема Радою в обґрунтування рішення не зазначено кількості жителів Томашпільської громади не забезпечених земельними ділянками, не конкретизовано загальної кількості осіб, що звернулися з метою отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (вказано узагальнено понад 2000 жителів) та не зазначено площі вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Томашпільської ради, що можуть надаватися у власність для ведення особистого селянського господарства.

До того ж, суд встановив, що земельна ділянка частину якої намагається отримати у власність позивач (кадастровий номер :01:002:0198 площею 25,0127 га) перебуває в оренді у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , яка надала згоду на її вилучення із користування з метою передання у власність громадянам, у тому числі позивачу площею 2 га кожному. Ця обставина теж не знайшла свого аналізу у процесі прийняття Радою оскарженого у справі рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України, однією із вимог до рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Висновок узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Рисовський проти України ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.comS.r.l. проти Молдови, заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі, заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії, заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Підсумовуючи суд зазначає, що «принципу належного урядування» як і вимоги закону про належне обґрунтування оскарженого рішення від 23.03.2021 № 546 відповідач не дотримався. Визначивши у оскаржуваному рішенні площу земельної ділянки 0.01 га рада як у самому рішенні так і у висновку Комісії, що передував його прийняттю чітко не навела розрахунку визначеної площі земельної ділянки, зіславшись на аргументи загального характеру. Ці недоліки рішення від 23.03.2021 № 546 вказують на його протиправність та наявність підстав для скасування у частині визначення площі земельної ділянки відносно якої позивачеві надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Суд не вбачає підстав для скасування рішення в цілому, адже рішення від 23.03.2021 № 546 містить і приписи які не суперечать матеріально правовим інтересам позивача та не порушує його прав. Зокрема це стосується рішення в частині надання позивачеві бажаного для нього дозволу на виготовлення документації із землеустрою. Надання такого дозволу не порушує прав та інтересів позивача, а тому скасування рішення у цій частині призведе до погіршення його правового становища порівняно із тим, що існувало до моменту звернення в суд із позовом.

Відтак, скасуванню підлягає рішення від 23.03.2021 № 546 лише в частині необґрунтованого визначення площі земельної ділянки відносно якої позивачеві надано дозвіл.

У такому випадку позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача визначити площу земельної ділянки комунальної форми власності яка розташована на території Томашпільської селищної територіальної громади, відносно якої рішенням 5 сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 23.03.2021 № 546 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

При виконанні рішення суду, окрім інших юридично значимих обставин, відповідачу необхідно врахувати, що орган місцевого самоврядування має повноваження на власний розсуд визначатися із площею земельної ділянки, дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо якої нею надається із врахуванням максимальної норми встановленої ст. 121 ЗК України.

Однак при реалізації своїх повноважень відповідач у своєму рішенні або у висновку Комісії який згідно статті 30 Регламенту Ради від 28.01.2021 підлягає врахуванню в процесі прийняття рішення, повинен навести чіткі розрахунки та обґрунтування визначеної площі земельної ділянки, дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо якої радою надано.

При вирішенні питання про розподіл сплаченого позивачкою судового збору, суд керуючись частиною 4 статті 139 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для присудження позивачці частини сплаченого судового збору у сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 5 сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради від 23.03.2021 № 546 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 » у частині визначення площі земельної ділянки 0,01 га відносно якої ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Зобов`язати Томашпільську селищну раду визначити площу земельної ділянки комунальної форми власності яка розташована на території села Антонівка (за межами населеного пункту), відносно якої рішенням 5 сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради від 23.03.2021 № 546 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 » надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 частину сплаченого ним судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Томашпільської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Томашпільська селищна рада (пл. Т. Шевченка, 1, смт Томашпіль, Вінницька область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна