Справа № 300/102/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 300/102/21

адміністративне провадження № К/9901/44633/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В.,Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі №300/102/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу №370-О від 09.12.2020, поновлення на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення за №370-О від 09.12.2020, поновлення на державній службі у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на посаді, рівнозначній посаді головного спеціаліста відділу з питань виплати пенсій №6 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області згідно з діючим штатним розписом, стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.12.2020 по дату поновлення на роботі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.

07 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі №300/102/21

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є: скасування наказу про звільнення, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що оскаржуваним наказом начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 09.12.2020 за №370-О ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу з питань виплати пенсій №6 Управління з питань виплати пенсій, а отже, позивачка не є службовою особою, яка займала відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до приписів примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду з цим позовом).

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

У касаційній скарзі скаржниця, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи на те, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Крім того, скаржниця зазначає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері дотримання вимог законодавства при звільненні державних службовців.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржниці з огляду на те, що останньою жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням засадничих, раніше ґрунтовно недосліджуваних питань права, відповідь суду касаційної інстанції на які мала б надати уніфікованого тлумачення та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів правовідносин. Суд зазначає, що крім загальних посилань на фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій.

Крім того, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, з огляду на те, що скаржниця, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не зазначила випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Суд не перевіряє інші доводи касаційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З урахуванням викладеного, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в справі №300/102/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко