Справа № 420/18203/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2021 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови №214191 від 19.07.2021 року.

У позові підтверджено, що підтверджено, що iншi позовнi заяви про скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу: №294176 від 19 липня 2021 року до iнших судів не подавались та судами не розглядались.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час винесення оскарженоп постанови мали місце численні порушення вимог чинних нормативно-правових актів, а тому винесена постанова підлягає скасуванню. В складеному Акті №281588 є відповідні відмітки, які підтверджують, що на місці складення матеріалів, уповноважені представники Укртрансбезпеки ознайомлені з супровідними документами на вантаж, а саме: з товарно-транспортною накладною №210525-096 від 25 червня 2021 року. Відповідно до записів в товарно-транспортнiй накладнiй №210525-096 від 25 червня 2021 року перевізником є ТОВ «ТЕП «ВЕРТИКАЛЬ» та відсутні будь-які відомості щодо ТОВ «БЕЛ-ТРАНС». За таких обставин, під час складення акту №281588 уповноважені співробітники Укртрансбезпеки мали можливість визначити фактичного перевізника й переконатися, що ТОВ «БЕЛ-ТРАНС» не здійснювало вищезазначене перевезення. При складенні акту №281588 посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не враховано, що загальна маса транспортного засобів не перевищувала нормативно допустиму вагу, що підтверджується товарно-транспортними накладними (наявна в матеріалах)

Також, вказано у позові, при складені вищезазначеного акту не взято до уваги властивості вантажу, який перевозив у транспортному засобі, а саме кукурудза, що є подiльним вантажем й може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подiльного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатiв навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осi та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїздi на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мiнiмальних сил.

Позивач зазначає, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русi, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби на вантаж, що змінює розподіл навантажень на вiсi транспортного засобу в русі.

На думку позивача, відсутність інформації про назву, технічні характеристики, наявнiсть свідоцтва про метрологічну реєстрацію ваг в ДП Укрметртестстандарт на предмет їх відповідності технічним характеристикам у складених 19 липня 2020 року Актiв №239286 та №240235 та Розрахунку, є прямим доказом порушення з боку Укртрансбезпеки процедури проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, належного заявнику. Крім того, відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобiв iз вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (а горох є саме таким вантажем), свідчить про неможливість встановлення достовірного та транспортного засобу. точного показника навантаження на кожну з осей.

З урахуванням наведеного товариство з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» вважає, що за результатами розгляду вищезазначених актів проведенням перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом не було жодних фактичних та правових підстав для винесення оскарженої постанови про застосування адміністративного-господарського штраф.

Ухвалою суду від 05.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови №214191 від 19.07.2021 року і відкрито провадження у адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Копію ухвали суду від 23.07.2021 року отримано відповідачами 06.10.2021 року.

Ухвалою суду від 22.10.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови №214191 від 19.07.2021 року залишено без руху.

27.10.2021 року (вх.№59890/21) від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду разом із платіжним доручення про сплату судового збору у розмірі 2270 грн.

Ухвалою суду від 04.11.2021 року продовжено розгляд справи №420/18203/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови №214191 від 19.07.2021 року.

22.11.2021 року від представника відповідача Кучеренка Г.А. надійшла заява про зупинення провадження по справі.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кучеренка Г.А. є представником Державної служби України з безпеки на транспорті.

22.11.2021 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

В той же час, суд зазначає, що ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзивів на позовну заяву до суду не надходило.

Ухвалою суду від 23.12.2021 року судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» зареєстрований як юридична особа 05.08.2010 (Номер запису: 0001730) та основним видом діяльності за КВЕД позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний).

Судом встановлено, що 26.05.2021 року о 02:24 год. на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь» (21 км +434 м) посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було здійснено перевірку транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом BODEX реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 належитьть ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та переданий в оренду позивачу.

Посадовими особами, що проводили габаритно-ваговий контроль складено довідку №00687511 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.05.2021 року (а.с.213), відповідно до якої місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: а/д а/д М-14 «Одеса-Мелітополь» (21 км +434 м); DAF реєстраційний номер ВН0159CA з спеціалізованим напівпричепом BODEX реєстраційний номер В0689ХН; результати вагового контролю: навантаження на осі, тон: 1: 6,16 ; 2: 9,26 ; 3: 8,385 ; 4: 8,205; 5: 7,725; повна маса транспортного засобу: 39,735 т.

За результатами габаритно-вагового контролю посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №0065855 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 26.05.2021 року (а.с.14), відповідно до якого у пункті габаритно-вагового контролю: а а/д М-14 «Одеса-Мелітополь» (21 км +434 м) здійснено перевірку ОСОБА_3 , найменування та вид вантажу: кукурудза; нормативна допустима маса: 40 т; фактична маса: 39,735 т; маршрут руху м.Помічна, Кіровоградська обл. с.Молодіжне, Одеська обл.; осьове навантаження: нормативно допустиме 11,00, 11,00, 22,00; фактичне навантаження: 6,16 ; 2: 9,26; 24,3.

Посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт № 281588 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.05.2021 року (а.с.15), відповідно до якого при перевірці виявлено порушення: Надання послуг з вантажних автомобільних перевезень згідно ТТН 210525-036 від 25.06.2021 року з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь, що складає 24,31 т. при нормативно допустимих 22 т (10,5%).

22.06.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на ім`я ОСОБА_2 складно повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.16).

24.06.2021 року за вих. №19/01 позивачем на адресу Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складно пояснення, в яких, зокрема, повідомлено, що ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» є орендарем транспортного засобу щодо якого складено акт №281588 від 26.05.2021 року (а.с.17-18).

02.06.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на позивача складно повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.19).

19.072021 року за вих. №50/01 позивачем на адресу Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складно заяву, в якій зазначено, що відповідно до записів в Товарно-транспортній накладній №210525-096 вiд 25 червня 2021 року перевізником є ТОВ «ТЕП «ВЕРТИКАЛЬ» та відсутні будь-якi вiдомості щодо ОСОБА_2 та ТОВ «БЕЛ-ТРАНС».

На підставі акту від 26.05.2021 року №281588 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №294176 від 19.07.2021 року (а.с.21), якою за порушення абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з даною позовною заявою.

При цьому, зі змісту обґрунтувань позову та доданих до нього документів вбачається, що позивачем допущено описку в номері спірної постанови, яким є «№294176».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт»

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Так, спірною постановою за порушення абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Так, згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

При цьому, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Відповідно до пп. 2, 3, 4 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12, 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п. 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Суд зазначає, що відповідно п. 12.5. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Транспортний засіб на вагу заїжджає повільно зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

Дане узгоджується з висновками Верховного Суду по справам № 820/1420/17 та 803/1540/16.

Суд зазначає, що документу про зважування протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи відповідачами не надано.

Тобто, у суду відсутня можливість встановити спосіб, в яких воно відбувалось та у разі якщо таке зважування відбувалось в динаміці, чи швидкість транспортного засобу нормативно допустимою.

Водночас, суд зазначає, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи до суду не надано доказів на підтвердження того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався належним та справним засобом вимірювальної техніки.

Згідно з п.2 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року № 255 пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року № 255 роботу пересувного пункту забезпечує персонал з трьох працівників (начальник пункту, оператор та водій).

Однак, щодо доводів позивача, що в актах, довідці відсутні ідентифікуючі дані щодо вимірювального обладнання суд зазначає, що Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 та іншими нормами чинного законодавства не встановлено вимоги щодо зазначення в таких документах зазначеної позивачем інформації. При цьому, водій, під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення відповідні документи щодо вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства.

Однією з підстав для скасування спірної постанови, позивач вказує те, що ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» не є автомобільним перевізником під час здійснення перевезення вантажу.

Статтею першою Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У силу статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» - автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

З наданих до суду доказів вбачається, що транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 належитьть ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та переданий в оренду позивачу.

Доказів того, що вказаний транспортний засіб було передано в користування іншим особам до суду не надано.

При цьому, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також, за змістом п.п.4,5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Тобто, з приписів Порядку №879 та Порядку №1007/1207 вбачається, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена вищевказаним Порядком №1007/1207 та повинна містити: дату вагового контролю, найменування місце розташування пункту габаритно-вагового контролю, дані водія транспортного засобу, марку, модель реєстраційні номера автомобіля, причепу, тип транспортного засобу, результати вагового контролю, в тому числі навантаження на осі. Вказана довідка підписується посадової особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, оператором вагового комплексу, а також скріплюється печаткою.

Однак, у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0068751 від 26.05.2021 року (а.с.13) відсутні прізвище з ініціалами, а також підпис оператора вагового комплексу, та така довідка не скріплена печаткою вагового комплексу.

Суд зазначає, що оператор вагового комплексу, маючи відповідну кваліфікацію, є тією особою, яка безпосередньо здійснює зважування транспортного засобу і засвідчує результати зважування власним підписом.

Таким чином, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю 0068751 від 26.05.2021 року оформлена з порушенням вимог, передбачених Порядком №1007/1207.

Відтак, на підставі викладеного суд вважає, що відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких відповідачем прийнято оскаржувану постанову №294176 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Однак, наведені відповідачем аргументи та надані докази не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпекипротиправно, за відсутності наявності підстав, тобто не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, прийнято постанову № 294176 від 19.07.2021 року.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підставі для задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подачу даної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294176 від 19.07.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят),00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» (вул. Отамана Головатого, буд.65, м.Біляївка, Одеська обл., 67600, );

Відповідачі:

Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул.Успенська, 4, м.Одеса, 65014).

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (пр.-т Перемоги, 14, м.Київ, 01135, )

Суддя С.М. Корой