Справа № 805/1108/16-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

Київ

справа №805/1108/16-а

адміністративне провадження № К/9901/30007/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року (суддя Голуб В.А.)

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду 14 липня 2021 року (судді: Казначеєв Е.Г., Сіваченко І.В., Компанієць І.Д.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод"

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" (надалі також - Позивач, ТОВ "КФЗ") звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі також - Відповідач, правонаступник - Головне управління ДПС у Донецькій області), в якому з урахуванням уточнення просило:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо незастосування до Позивача податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 2 вересня 2014 року (надалі також - Закон №1669-VII);

- зобов`язати прийняти рішення про списання податкового боргу - плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що обліковується за особовим рахунком товариства та утворилась за період часу з 14 квітня 2014 року по лютий 2016 року включно.

В обґрунтування позову зазначено, що Відповідач, не врахувавши наявності у Позивача законодавчо визначених підстав для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом 1669-VII, та настання форс-мажорних обставин, отримавши заяву Позивача про списання безнадійного податкового боргу, не надав відповіді на таку.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо незастосування до ТОВ "Краматорський феросплавний завод" податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"; зобов`язано Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти рішення про списання податкового боргу - плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що обліковується за особовим рахунком ТОВ "Краматорський феросплавний завод".

Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року задоволено частково касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року, передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалюючи це рішення, суд касаційної інстанції, зокрема, виходив із того, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) за результатами розгляду заяви Товариства. Ці обставини судами попередніх інстанцій не встановлювались, проте вони впливають на право платника податку бути звільненим від виконання свого обов`язку (погашення податкового боргу) шляхом списання безнадійного податкового боргу, що є предметом цього позову.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду 14 липня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо незастосування до ТОВ "Краматорський феросплавний завод" податкової пільги звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновків про те, що з огляду на статтю 6 Закону №1669-VII контролюючий орган мав імперативний обов`язок в частині застосування до Позивача звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Проте, оскільки податковим органом було прийнято рішення про списання безнадійного податкового боргу, а саме орендної плати з юридичних осіб, відсутні підстави для задоволення вимоги щодо списання податкового боргу.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а також вирішити питання щодо повороту виконання судових рішень. При цьому Відповідач підставою касаційного оскарження визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: неврахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні Верховного Суду від 30 березня 2018 року у зразковій справі №812/292/18 та у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 805/1394/16-а, від 26 квітня 2019 року у справі №805/1023/16-а, від 2 квітня 2020 року у справі № 360/1546/19, від 3 квітня 2020 року у справі № 812/838/17.

У відзиві на касаційну скаргу Позивач просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

На думку Позивача, зазначені Відповідачем у касаційній скарзі постанови Верховного Суду ухваленні у справах за неподібних правовідносин в порівнянні з цією справою.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

За змістом встановлених під час розгляду справи обставин, ТОВ "Краматорський феросплавний завод" є юридичною особою, місцезнаходження якого: Україна, 84301, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Дмитра Мазура, будинок 18, звітує та перебуває на обліку в Краматорській ОДПІ за місцем реєстрації.

Позивач використовував земельні ділянки у кількості 8 одиниць за адресою: м. Краматорськ, вулиця Моріса Тореза (Дмитра Мазура), 18, площею 128,1667 га, згідно з укладеними з Краматорською міською радою договорами оренди на користування земельними ділянками.

Позивач подавав до контролюючого органу декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки комунальної власності) за 2014 - 2016 роки. Станом на квітень 2016 року за Товариством у зв`язку з несплатою самостійно визначених у вказаних податкових деклараціях грошових зобов`язань обліковувався податковий борг з орендної плати з юридичних осіб.

5 квітня 2016 року Позивач звертався до Відповідача із заявою про звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та списання податкового боргу по платі за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на підставі положень статей 6-7 Закону № 1669-VII, з посиланням на наявність сертифіката про настання форс-мажорних обставин, зумовлених проведенням антитерористичної операції.

Проте зазначена заява податковим органом залишена без відповіді.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

3.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 388 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад адміністративного судочинства, закріплених у частині третій статті 2 КАС України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судами норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Дослідивши доводи касаційної скарги, зміст судових рішень у їх контексті, Верховний Суд звертає увагу на таке.

Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень цієї норм касаційний перегляд справи з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своїй судовій практиці виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17, пункт 40 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №910/8956/15 та від 13 вересня 2017 року справі №923/682/16.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 та від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц).

Отже, для касаційного перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судових рішень є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Як підтверджується змістом рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у справі, про касаційний перегляд якої просить Головне управління ДПС у Донецькій області, для цілей вирішення цього спору у судів виникли питання щодо:

- наявності у Позивача правових підстав для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої статтею 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII, положеннями якої передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності;

- оцінки дій (бездіяльності) Відповідача, який, отримавши заяву Позивача про списання безнадійного податкового боргу на підставі підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, як такого, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), не надав жодної відповіді на таку.

Надаючи правову оцінку посиланням Відповідача щодо неврахування апеляційним судом при вирішенні спору висновків Верховного Суду у справах №812/292/18, №805/1394/16-а, №805/1023/16-а, №360/1546/19, №812/838/17, Суд звертає увагу на таке.

Ухвалюючи судові рішення у наведених вище справах та перевіряючи відповідність вимогам частини другої статті другої КАС України вимог про донарахування єдиного соціального внеску та рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, Верховний Суд керувався положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі також - Закон №2464-VІ).

При цьому у цих рішеннях сформовано, зокрема, такі висновки:

- сам факт перебування платників єдиного внеску на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону №2464-VІ;

- Закон №2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Отже, в ході розгляду наведених Відповідачем у касаційній скарзі справ здійснювався правовий аналіз положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а предметом спорів були саме вимоги про донарахування єдиного соціального внеску та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Разом з тим, у межах справ №812/292/18, №805/1394/16-а, №805/1023/16-а, №360/1546/19, №812/838/17 судами не аналізувались правові норми щодо звільнення суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, як і наявності правових передумов для застосування положень підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України при вирішенні питання про списання безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок не застосування передбаченого статтею 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" звільнення.

Відтак, наведене вище дає підстави для висновку, що у цій справі та у наведених Головним управлінням ДПС у Донецькій області у касаційній скарзі справах відмінні як підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судом фактичні обставини, так і матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Тобто, наведені скаржником рішення Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Інших підстав касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у цій справі, Відповідач у касаційній скарзі не зазначив.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З огляду на те, що аналіз зазначених Відповідачем рішень Верховного Суду, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, Суд дійшов висновку, що касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 248, 328, пунктом 5 частини першої статті 339, статтями 341, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду 14 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова