Справа № 640/17657/21
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Київ № 640/17657/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018р. з 88 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2018р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з 88 від відповідних сум грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в неповному розмірі відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018р., а саме 50 % суми підвищення пенсії з 01.01.2018р. і 75 % суми підвищення пенсії з 01.01.2019р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 100 % перерахованої пенсії з 01.01.2018р. по 31.12.2019р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у разі ухвалення рішення на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно проведено перерахунок його пенсії зі зменшенням відсоткового розміру грошового забезпечення з 88 % до 70 % та проведено виплату із розстроченням.

Відповідачем відзив на адміністративний позов не подано.

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, пенсія позивачу призначена виходячи з 88 % розміру грошового забезпечення.

В 2018р. позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі постанови КМУ від 21.02.2018р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виходячи з 70 % грошового забезпечення та із розстроченням виплат.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку його пенсії з урахуванням 88 % грошового забезпечення та виходячи із 100 % підвищення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2021р. № 12762-11589/Є-02/8-2600/21 позивача повідомлено про те, що перерахунок пенсії з 01.01.2018р. на підставі постанови КМУ від 21.02.2018р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» обчислювався виходячи з 70 % сум грошового забезпечення за посадою позивача відповідно до редакції Закону, чинної на дату з якої проводився перерахунок пенсі, а іншого законодавством не передбачено.

Позивач вважаючи протиправним зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення з 88 % до 70 % при перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ № 103 від 21.02.2018р. та не виплати 100 % підвищення пенсії, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 88 % від сум грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог пп. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції від 20 червня 2007 р., чинній на час призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

1 жовтня 2011 р. набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 р. № 3668-VI, яким до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесені зміни, а саме, цифри "90" замінено цифрами "80".

У подальшому 1 квітня 2014 року набрав чинності Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 р. №1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), яким до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесені зміни, а саме, цифри " 80" замінено цифрами " 70".

Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону від 27 березня 2014 р. №1166-VII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Водночас, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 27 березня 2014 р. №1166-VII передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі втілено у змісті ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 9 лютого 1999 р. № 1-рп (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України виклав правовий висновок, відповідно до якого у частині першій статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

Тому суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці про грошове забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у процентах, право на які особа набула на момент виходу на пенсію, і розмір яких (процентів) не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 3 квітня 2018 р. № 175/1665/17 та від 24 квітня 2018 р. № 686/12623/17.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу з 88 % до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу в розмірі 88 % грошового забезпечення, з урахуванням проведених раніше виплат, підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог щодо невиплати позивачу 100% визначеного пенсійного забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 45) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21 лютого 2018 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103, пунктом 1 якої, відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінет Міністрів України, постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 Постанови № 103 підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Як вже зазначалось судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем, з урахуванням вимог Постанови № 704 та Постанови № 103, з 1 січня 2018 р. здійснено перерахунок пенсії позивача.

Відповідно до вказаного розрахунку сума доплати становить 50% з 1 січня 2018 р., 75 % з 1 січня 2019 р. та 100% з 1 січня 2020 р. суми підвищення.

Суд зазначає, що вимогами ч. 3 статті 52 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Вказаною або жодною іншою нормою Закону №2262-ХІІ, який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до приписів частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Частиною 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, положення пунктів 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, втратили чинність з 05 березня 2019 року.

Таким чином, виплата пенсії у період з 01 січня 2018 року по 05 березня 2019 року мала здійснюватися відповідачем у порядку, встановленому пунктом 2 Постанови №103.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №240/6263/18 та від 11 березня 2020 року у справі №160/3586/19, а також у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18, від 24 липня 2020 року у справі №823/2442/18.

Ураховуючи, що пункт 2 Постанови №103 втратив чинність з 05 березня 2019 року, саме з цієї дати виплата позивачу пенсії в розмірі лише 75% суми підвищення пенсії є безпідставною.

У подальшому, Кабінет Міністрів України 14 серпня 2019 року прийняв постанову № 804 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04 вересня 2019 року та якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом України №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України скасована рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року у справі №640/19133/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року.

З огляду на зазначене, оскільки позовні вимоги заявлені, коли вже набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.08.2019р. № 804 «Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - Постанова №804), якою запроваджено аналогічні обмеження виплати пенсії у 2019 році, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно), то на думку суду позовні вимоги в частині виплати 100% перерахованої пенсії підлягають задоволенню за період з 05.03.2019р. по 03.09.2019р.

При цьому, суд наголошує на тому, що з 01.01.2020р. відсутні такі обмеження щодо поетапності виплати підвищення перерахованих пенсій, особам яким пенсія призначена згідно із Законом № 2262-ХІІ.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 05.03.2019р. 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу (із урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.07.2021р. у справі № 140/3098/19, провадження № К/9901/22902/20.

Таким чином враховуючи, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" скасований з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та невиплати позивачу з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року 100% підвищення пенсійного забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року нарахувати 100% підвищення пенсійного забезпечення визначеного станом на 1 березня 2018 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В частині вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у разі ухвалення рішення на користь позивача, суд зазначає таке.

Так, ч. 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вказаної правової норми дає суду підстави стверджувати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом суду, а не обов`язком.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, відповідно до ч. 2 до ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а відтак суд не вбачає правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення.

Доказів на підтвердження факту того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, яке набрало законної сили до суду не надано, з огляду на що суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018р. № 103 з 88 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2018р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з 88 % від відповідних сум грошового забезпечення.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_1 з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року 100% підвищення пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

5. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» нарахувати ОСОБА_1 з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року 100% підвищення пенсійного забезпечення визначеного станом на 1 березня 2018 року згідно тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

6. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська