Справа № 120/339/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/339/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

23 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницького окружного адміністративного суду (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач у січні 2021 року звернувся із позовом до суду в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Вінницького окружного адміністративного суду про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 від 15.12.2020, наказ Вінницького окружного адміністративного суду про звільнення ОСОБА_1 №316-К від 15.12.2020, поновити ОСОБА_1 на посаді помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду, стягнути з Вінницького окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2020 по день ухвалення рішення суду, стягнути з Вінницького окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.12.2020 по 30.12.2020, та рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 позов задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду з 15.12.2020 на 24.12.2020.

В задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та допущення судового рішення до негайного виконання - відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що підставою для звільнення позивачки на підставі пункту частини 1 статті 40 КЗпП України слугували правомірні висновки відповідача щодо відсутності позивачки на робочому місці без поважних причин в період з 23.11.2020 до 01.12.2020. Тому, підстави для скасування наказів Вінницького окружного адміністративного суду про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 від 15.12.2020 №021-а/г і №316-К від 15.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника відсутні.

З метою усунення наслідків порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції вважав за необхідне змінити дату звільнення позивачки, визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності 24.12.2020.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що вона, до накладення дисциплінарного стягнення за весь час роботи жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, дисциплінарних проступків не вчиняла, позитивно характеризувалася за місцем роботи, про свідчать постійні заохочення з боку відповідача.

Також вказано, що роботодавець з власної ініціативи не може звільнити особу, яка працює за трудовим договором чи контрактом і на момент звільнення є тимчасово непрацездатною або перебуває у відпустці.

Крім того позивач зазначає, що оскільки довідка №1768 від 01.12.2020 видана посадовими особами закладу охорони здоров`я, містить необхідні реквізити, а зазначена в довідці інформація є достовірною та свідчить про те, що позивач впродовж зазначеного у довідці періоду дійсно знаходилася на лікування, тому її відсутність на роботі має вважатися такою, що сталася з поважних причин.

Позивачем також вказано, що посадовими особами Вінницького окружного адміністративного суду шляхом застосування технічних засобів створено світлокопію листка тимчасової непрацездатності АДФ №725357 від 23.11.2020 та надано до суду з метою викривлення істинних обставин справи.

Також в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідачем складений лише один акт про відсутність на робочому місці 15.12.2020. При цьому будь-яких листів щодо встановлення її відсутності на робочому місці за період з 23.11.2020 по 01.12.2020 вона не отримувала.

Більш того, позивач вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що спірні правовідносини виникли між сторонами в період пандемії та введення на території України з 12.03.2020 тривалого карантину. При цьому відповідачем не враховано вимоги та рекомендації зазначених нормативно-правових актів та під тиском керівництва суду складено відповідні документи.

Зазначено, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано обставин відсутності подання судді Бошкової Ю. М. про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді. Також не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №308/4431/17 та від 05.01.2021 у справі №805/4341/16-а.

Разом з тим позивач вказує, що фактично з оскаржуваним наказом вона ознайомилась 24.12.2020, проте в документах вказала дату 15.12.2020 на вимогу посадових осіб служби управління персоналом.

Також вказано, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто позов в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того позивач вказує про порушення відповідачем процесуального порядку подання відзиву на позовну заяву.

05.11.2021 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме витребування з Вінницького окружного адміністративного суду довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , складену відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, зокрема за останні два місяці роботи та із зазначенням середнього розміру заробітної плати.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що ОСОБА_1 не є пацієнтом Медичного центру ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" та листок тимчасової непрацездатності серії АДФ №725357 від 23.11.2020 особі ОСОБА_1 не видавався, що підтверджується листом ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" від 14.12.2020 №6/12.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що світлокопія листка непрацездатності серії АДФ №72535 створена посадовими особами Вінницького окружного адміністративного суду, ніякими доказами не підтверджуються та нічим не обґрунтовуються.

Також відповідачем вказано, що метою проведення перевірки обставин відсутності на роботі помічника судді ОСОБА_1 у період з 23.11.2020 по 01.12.2020, видано наказ №020-а/г від 14.12.2020 "Про проведення перевірки". Для проведення такої перевірки цим же наказом створено комісію. За результатами даної перевірки встановлено, що в період з 23.11.2020 по 01.12.2020 помічник судді ОСОБА_1 була відсутня без поважних причин, оскільки листок тимчасової непрацездатності АДФ №725357, виданий у невстановленому порядку з ознаками фальсифікації, не є належним доказом поважності причин її відсутності на роботі у вказаний період та інших доказів комісії надано не було.

Факт прогулу позивачки з 23.11.2020 по 01.12.2020 підтверджується наданими та дослідженими судом під час розгляду справи доказами, зокрема, акта про відсутність на роботі. Належність і допустимість вказаних доказів позивачкою під час розгляду справи не спростовано. Крім того, сам факт відсутності на робочому місці у вказаний період не заперечувався і самою позивачкою та на підтвердження поважності причини відсутності на робочому місці докази нею не надавалися.

Посилання позивачки на втручання керівництва Вінницького окружного адміністративного суду в діяльність комісії, яка здійснювала перевірку обставин відсутності на роботі помічника судді ОСОБА_1 у період з 23.11.2020 по 01.12.2020 є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Також відповідачем вказано, що помічник судді з питань підготовки та організаційного забезпечення судового процесу підзвітний лише відповідному судді. Суддя є його безпосереднім керівником. З усіх інших питань, у тому числі щодо дотримання трудової дисципліни, помічник судді підзвітний керівнику апарату суду в межах його повноважень. Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

Щодо посилання позивачки на довідку №1768 від 01.12.2020, як на підставу поважності причин відсутності на роботі, відповідачем зазначено, що вказана довідка відповідачу не надавалась. Про існування такої довідки Вінницький окружний адміністративний суд дізнався лише із позовної заяви, що ставить під сумнів її видачу та реєстрацію у відповідному журналі 01.12.2020.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивачка - ОСОБА_1 , яка займала посаду головного спеціаліста відділу документального забезпечення (канцелярія), наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного "Про переведення ОСОБА_1 " від 19.04.2019 за №111-к з 19.04.2019 переведена на посаду помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 на час виконання нею повноважень судді Вінницького окружного адміністративного суду.

В період з 23 по 27 листопада 2020 року включно та з 30 листопада по 01 грудня 2020 року включно позивачка була відсутня на робочому місці.

На підставі висновку комісії щодо перевірки обставин відсутності на робочому місці ОСОБА_3 від 15.12.2020, актів від 15.12.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин і про відмову ОСОБА_1 надання пояснень та листів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 14.12.2020 №1719-06 і ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" від 14.12.2020 №2/12 Наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 №021-а/г "Про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 " визначено дні відсутності позивачки на роботі з 23 по 27 листопада 2020 року включно та з 30 листопада по 01 грудня 2020 року включно прогулами без поважних причин, застосовано до ОСОБА_1 за грубе порушення трудової дисципліни дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України та доручено головному спеціалісту відділу служби управління персоналом ОСОБА_4 підготувати 15.12.2020 проект наказу про звільнення помічника судді ОСОБА_1 за прогули без поважних причин (пункт 4 частини І статті 40 КЗпП України). Датою звільнення та останнім днем роботи ОСОБА_1 визначено 15.12.2020.

На підставі наказу керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 №021-а/г "Про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 " за погодженням з суддею Бошковою Ю.М. наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного "Про звільнення ОСОБА_1 " від 15.12.2020 №316-к позивачка звільнена з посади помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду 15.12.2020 за прогули без поважних причин (в період з 23 по 27 листопада 2020 року включно та з 30 листопада по 01 грудня 2020 року включно).

Вважаючи зазначені накази незаконними, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 157 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Положення про помічника судді затверджене рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21 (далі Положення).

Згідно з пунктом 1 Положення правовий статус, умови діяльності помічників судді визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 92 Закону України "Про державну службу", нормативно-правовими актами з питань оплати праці працівників патронатних служб і цим Положенням. Посади помічників судді належать до посад патронатної служби, на які не поширюється дія Закону України "Про державну службу", крім статті 92 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ч. 4 ст. 92 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) на працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39 1, 41 43-1, 49-2 та частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Пунктом 4 Положення передбачено, що помічник судді з питань підготовки та організаційного забезпечення судового процесу підзвітний лише відповідному судді. Суддя є його безпосереднім керівником. З усіх інших питань, у тому числі щодо дотримання трудової дисципліни, помічник судді підзвітний керівнику апарату суду в межах його повноважень.

Згідно п. 5 Положення помічник судді у своїй роботі керується Конституцією України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 92 Закону України "Про державну службу", відповідними процесуальними кодексами, іншими законами та нормативно-правовими актами України, Правилами поведінки працівника суду, затвердженими рішенням Ради суддів України від 6 лютого 2009 року № 33, рішеннями зборів суддів відповідного суду, Інструкцією з діловодства суду, Правилами внутрішнього трудового розпорядку суду, цим Положенням, а також посадовою інструкцією.

Статтею 139 КЗпП України передбачений обов`язок працівників працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни.

Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Правила внутрішнього трудового розпорядку Вінницького окружного адміністративного суду затверджені рішенням зборів працівників апарату цього суду від 24.05.2018 за №1 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Правил у суді встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - суботою та неділею. Початок роботи о 8.30, закінчення - о 17.00 год. З метою дотримання цих Правил запроваджено електронну систему контролю доступу. Реєстрація входу та виходу працівників апарату суду з приміщення здійснюється за допомогою системи карткового доступу та є обов`язковою.

Контроль за дотриманням помічником судді правил внутрішнього трудового розпорядку суду та Правил поведінки працівника суду здійснює керівник апарату суду (абзац 9 пункт 4 Положення).

Наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду №134 від 29.11.2019 затверджений Порядок реєстрації входу та виходу працівників суду, який визначає загальні правила пропуску працівників апарату суду до приміщення суду з метою дотримання ними правил внутрішнього трудового розпорядку.

За змістом пункту 4 зазначеного Порядку реєстрація входу і виходу працівників суду здійснюється за допомогою системи зчитування біометричних даних працівників апарату суду.

Згідно пункту 25 Положення залежно від виду й характеру порушення помічник судді несе дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством, зокрема, за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку суду та трудової дисципліни.

Відповідно до пункту 17 Положення порядок застосування дисциплінарних стягнень до помічника судді регулюється Кодексом законів про працю України.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни передбачений статтею 149 КЗпП України, згідно якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 23.11.2020 по 01.12.2020 вхід та вихід позивачки в приміщення суду не зафіксований, що підтверджується витягом з електронної системи контролю доступу Вінницького окружного адміністративного суду.

На підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці у вказаний період позивачка 07.12.2020 позивачка подала до відділу служби управління персоналом Вінницького окружного адміністративного листок тимчасової непрацездатності АДФ №725357, виданий 23.11.2020 Медичному центрі "Оксфорд Медікал - Вінниця" про перебування на амбулаторному лікуванні з 23.11.2020 по 01.12.2020.

07.12.2020 відповідач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та до ТОВ "Оксфорд Медікал - Вінниця" з відповідними листами за №02.4-45/4265/20 та №02.4-45/4315/20 щодо перевірки зазначеної у листку непрацездатності інформації.

Листом №1719-06 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 14.12.2020 повідомило відповідача про наявність у листку непрацездатності серії АДФ №725357 (з 23.11.2020 по 01.12.2020 за 9 календарних днів) ознак фальсифікації.

У листі від 14.12.2020 №6/12 ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" зазначило, що ОСОБА_1 не являється пацієнтом Медичного центру ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" та листок тимчасової непрацездатності серії АДФ №725357 від 23.11.2020 їй не видавався.

Наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 "Про проведення перевірки" призначена перевірка обставин відсутності позивачки в період з 23.11.2020 по 01.12.2020, для якої створена комісія.

Згідно матеріалів справи, на засіданні комісії, створеної наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 №020-А/Г, яке відбулось 14.12.2020, пояснюючи свою відсутність на робочому місці в період з 23.11.2020 по 01.12.2020 позивачка зазначила, що 23.11.2020 повідомила у телефонній розмові працівника відділу управління персоналом про те, що перебуває на лікарняному. Листок тимчасової непрацездатності за вказаний період не надала, пояснення щодо причин відсутності у вказаний період на робочому місці надасть в письмовій формі. Щодо листка тимчасової непрацездатності АДФ №725357, виданого 23.11.2020 Медичним центром "Оксфорд Медікал - Вінниця" про перебування на амбулаторному лікуванні з 23.11.2020 по 01.12.2020 прояснення не надала. Зазначене підтверджується протоколом засідання комісії №1 від 14.12.2020.

На засіданні 15.012.2020, на яке позивачка не з`явилась та не надала письмові пояснення щодо причин відсутності, комісія дійшла висновку про відсутність в період з 23.11.2020 по 01.12.2020 ОСОБА_1 на роботі без поважних причин (протокол засідання комісії №2 від 15.12.2020).

На підставі зазначеного висновку комісією складений акт від 15.12.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин.

Враховуючи відсутність у відповідача станом на 15.012.2020 документів, складених у відповідності до діючого законодавства, які підтверджують поважність причин відсутності позивачки на робочому місці в період з 23.11.2020 по 01.12.2020, та відповідних пояснень позивачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності висновку комісії про відсутність у вказаний період ОСОБА_1 на роботі без поважних причин, формуючи який комісія правомірно не врахувала поданий позивачкою листок тимчасової непрацездатності АДФ №725357, виданий 23.11.2020 Медичним центром "Оксфорд Медікал - Вінниця", що містить ознаки фальсифікації.

При цьому, встановивши факт відсутності позивачки без поважних причин на робочому місці в період з 23.11.2020 по 01.12.2020, комісія, створена наказом керівника апарату запропонувала їй надати відповідні письмові пояснення. Проте жодних пояснень у строк, визначений комісією, надано не було. Зазначене підтверджується актом від 15.12.2020.

На підставі висновку комісії щодо перевірки обставин відсутності на робочому місці ОСОБА_3 від 15.12.2020, актів від 15.12.2020 про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин і про відмову ОСОБА_1 надання пояснень та листів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 14.12.2020 №1719-06 і ТОВ "Оксфорд Медікал-Вінниця" від 14.12.2020 №2/12, наказом керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 №021-а/г "Про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 " визначено дні відсутності позивачки на роботі з 23 по 27 листопада 2020 року включно та з 30 листопада по 01 грудня 2020 року включно прогулами без поважних причин, застосовано до ОСОБА_1 за грубе порушення трудової дисципліни дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України та доручено головному спеціалісту відділу служби управління персоналом ОСОБА_4 підготувати 15.12.2020 проект наказу про звільнення помічника судді ОСОБА_1 за прогули без поважних причин (пункт 4 частини І статті 40 КЗпП України). Датою звільнення та останнім днем роботи ОСОБА_1 визначити 15.12.2020.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина 1 статті 148 КЗпП України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звільнення, як дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни відсутність на робочому місці без поважних причин в період з 23.11.2020 по 01.12.2020 застосоване спірними наказами керівника апарату правомірно.

Стосовно доводів позивача про те, що до накладення дисциплінарного стягнення за весь час роботи вона жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, дисциплінарних проступків не вчиняла, позитивно характеризувалася за місцем роботи, про свідчать постійні заохочення з боку відповідача колегія суддів зазначає, що вказані обставини жодним чином не спростовують допущення позивачем порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на робочому місці без поважних причин в період з 23.11.2020 по 01.12.2020.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що роботодавець з власної ініціативи не може звільнити особу, яка працює за трудовим договором чи контрактом і на момент звільнення є тимчасово непрацездатною або перебуває у відпустці.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні даного спору, судом першої інстанції враховано, що відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Відповідно до листка непрацездатності серії АЛА №177370, виданого КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці", позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні з 15.12.2020 по 23.12.2020 включно.

Таким чином, з метою усунення наслідків порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність змінити дату звільнення позивачки, та визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності 24.12.2020.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої у пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 205/4196/18, відповідно до якої наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.

Відносно доводів позивача про те, що довідка №1768 від 01.12.2020 про перебування з 23.11.2020 по 01.12.2020 на амбулаторному лікуванні видана посадовими особами закладу охорони здоров`я, містить необхідні реквізити, а зазначена в довідці інформація є достовірною та свідчить про те, що позивач впродовж зазначеного у довідці періоду дійсно знаходилася на лікування, тому її відсутність на роботі має вважатися такою, що сталася з поважних причин суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 за № 1005/6196 (далі Інструкція №455) тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Видача довідок про тимчасову непрацездатність в довільній формі передбачена пунктами 2.17, 2.18, 2.19 і 3.16 цієї Інструкції, а саме:

відповідно до пункту 2.17 довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря і печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається особам, які проходять обстеження: з приводу встановлення причинного зв`язку захворювання з умовами праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; за направленням слідчих органів, прокуратури і суду;

відповідно до пункту 2.18 довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається: у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки; особам, які проходять обстеження в лікувально-профілактичних закладах за направленням військових комісаріатів; особам, які проходять додаткове наркологічне обстеження в умовах стаціонару відповідно до пункту 11 Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов`язкові обсяги, затвердженої наказом МОЗ України від 28.11.97 № 339, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.12.97 за № 586/2390; особам, які проходять діагностичне обстеження в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, за відсутності ознак тимчасової непрацездатності;

відповідно до пункту 2.19 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації;

відповідно до пункту 3.16 для догляду за хворим старше 14 років, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, згідно з висновком ЛКК про необхідність індивідуального догляду, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря та печаткою лікувально-профілактичного закладу.

В усіх інших випадках, передбачених пунктом 1.2 Розділу 1 Інструкції № 45 довідки про тимчасову непрацездатність видаються за формами, встановленими наказами МОЗ України.

Позивачка не належить до категорій осіб, визначених у пунктах 2.17-2.19 та 3.16, яким у відповідності до Інструкції №455 видається довідка про тимчасову непрацездатність довільної форми.

Отже, належним та допустимим доказом поважності причин відсутності позивачки на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю є листок непрацездатності.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже видана в довільній формі довідка №1768 від 01.12.2020 не може слугувати доказом перебування позивача з 23.11.2020 по 01.12.2020 на амбулаторному лікуванні.

Щодо тверджень позивача проте, що посадовими особами Вінницького окружного адміністративного суду шляхом застосування технічних засобів створено світлокопію листка тимчасової непрацездатності АДФ №725357 від 23.11.2020 та надано до суду з метою викривлення істинних обставин справи, а також те, що фактично з оскаржуваним наказом вона ознайомилась 24.12.2020, проте в документах вказала дату 15.12.2020 на вимогу посадових осіб служби управління персоналом слід зазначити, що такі твердження є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами, тому не впливають на правову кваліфікацію даних правовідносин.

Відносно доводів скаржника про те, що спірні правовідносини виникли між сторонами в період пандемії та введення на території України з 12.03.2020 тривалого карантину, при цьому відповідачем не враховано вимоги та рекомендації зазначених нормативно-правових актів та під тиском керівництва суду складено відповідні документи слід вказати, що в матеріалах справи відсутні накази чи розпорядження щодо переведення помічника судді Щербатюк Л.Є. на дистанційну роботу, в тому числі в період з 23.11.2020 по 01.12.2020, наявність якого у відповідності до статті 60-1 КЗпП України є обов`язковою.

Твердження позивача про складання документів під тиском керівництва суду не підтверджуються жодними доказами.

Доводи позивача про те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано обставин відсутності подання судді Бошкової Ю. М. про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді колегія суддів відхиляє, оскільки звільнення помічника судді, як вид дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, здійснюється керівником апарату у відповідності до пункту 16 Положення за погодженням з суддею. Підставою для звільнення позивачки, як виду дисциплінарного стягнення, є вчинений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у грубому порушенні трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин в період з 23.11.2020 по 01.12.2020). Зазначений вид дисциплінарного стягнення обраний відповідачем за погодженням із суддею з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, причин та умови, що його зумовили, а також ступеня вини позивачки, яка на підтвердження тимчасової непрацездатності надала відповідачу листок непрацездатності з ознаками підробки, а згодом відмовилась надати пояснення щодо зазначеного факту.

При цьому позивач посилався на зазначені доводи при розгляді справи в суді першої інстанції. Водночас судом першої інстанції надано належну правову оцінку таким аргументам позивача та прийнято правильне по суті рішення.

Стосовно тверджень позивача про те, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто позов в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні колегія суддів зазначає, що позовна вимога про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є похідною та прямо залежить від наявності правових підстав для задоволення позову в частині скасування наказу щодо накладення дисциплінарного стягнення, наказу щодо звільнення та поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для скасування наказів відповідача щодо накладення дисциплінарного стягнення, щодо звільнення та поновлення позивача на посаді то, відповідно, відсутні підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач в апеляційній скарзі вказує про порушення відповідачем процесуального порядку подання відзиву на позовну заяву. Однак, згідно матеріалів справи, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 відкрито провадження у справі та, крім іншого, надано відповідачу строк для подання відзиву 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвала суду направленна на електронну адресу відповідача 18.03.2021. При цьому відзив на позовну заяву відповідачем подано через відділення поштового зв`язку 30.03.2021, тобто в межах наданого судом строку.

Щодо посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постановах від 13.03.2019 у справі №308/4431/17 та від 05.01.2021 у справі №805/4341/16-а колегія суддів зазначає, що обставини вказаних справ не ідентичні обставинам у даній справі, зокрема, різняться підстави звільнення позивачів з посад.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання протиправними та скасування наказів Вінницького окружного адміністративного суду про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 від 15.12.2020, про звільнення ОСОБА_1 №316-К від 15.12.2020, поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника судді Вінницького окружного адміністративного суду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2020 по день ухвалення рішення суду, та середнього заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності змінити дату звільнення позивачки та визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності, а саме 24.12.2020.

Разом з тим 05.11.2021 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме витребування з Вінницького окружного адміністративного суду довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , складеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, зокрема за останні два місяці роботи та із зазначенням середнього розміру заробітної плати.

Стосовно даного клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 4 статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як вбачається із клопотання позивача про витребування доказів, позивач просить витребувати у відповідача довідку про заробітну плату ОСОБА_1 , складену відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, зокрема за останні два місяці роботи та із зазначенням середнього розміру заробітної плати з метою стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо скасування наказів, поновлення на посаді та відповідно стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак немає необхідності витребовувати з Вінницького окружного адміністративного суду довідку про заробітну плату ОСОБА_1 , складену відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, зокрема за останні два місяці роботи та із зазначенням середнього розміру заробітної плати.

Слід також зазначити, що за вказаних обставин довідка про заробітну плату позивача не впливає на правову кваліфікацію правовідносин, а її витребування сприятиме затягуванню розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Таким чином у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів необхідно відмовити.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.