Справа № 631/591/21
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/631/10/21
Справа 631/591/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Мартовицького Андрія Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Мартовицького Андрія Вікторовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просить поновити пропущений строк для звернення до Нововодолазького районного суду Харківської області із даним позовом, визнати протиправними дії поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Мартовицького Андрія Вікторовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати постанову поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Мартовицького Андрія Вікторовича серії ЕАН № 4276982 від29 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити, стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908 гривень 00 копійок.

Як вказав позивач 29 травня 2021 року поліцейським інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Мартовицьким Андрієм Вікторовичем винесено постанову серії ЕАН № 4276982 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 . Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 29 травня 2021 року о 10 годині 13 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL», модель «VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені пунктом 12.4. Правил дорожнього руху обмеження швидкості в межах населеного пункту селища міського типу Високий на 24 км/год, а саме: рухався зі швидкістю 74 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4276982 від 29 травня 2021 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а вказані у постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки при описаних у постанові подіях позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL», модель «VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в межах населеного пункту селища міського типу Високий по вулиці Ощепкова, будинок № 37/4, де було зафіксовано за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709, начебто порушення встановлених пункту 12.4. Правил дорожнього руху обмежень швидкості в межах населеного пункту швидкісного режиму дотримувався. При цьому, відеофіксація адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709, мало відбуватись в порядку, передбаченому статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію України», а саме: стаціонарно вмонтованим способом.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , відповідач використовував прилад TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709, який був неопломбований, що свідчить про порушення підпункту 16 пункту 3 Наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 193 від 08 лютого 2016 року, а тому такий засіб є неповіреним. При розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідач не врахував, що контроль за швидкістю руху може здійснюватись лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації «5.70», у зв`язку з чим при ухваленні оскаржуваної постанови відповідач допустив протиправні дії, які стали підставою для ухвалення оскаржуваної постанови.

08 вересня 2021 року на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області від представника Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції О. Назареко Хамаєвої надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за № ЕП-1349/21-вх., у якому представник відповідача проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував посилаючись на наступне.

У відповідності до пункту 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Перевищення швидкості, встановлене пунктом 12.4. Правил дорожнього руху в межах населеного пункту селища міського типу Високий на 24 км/год з боку позивача ОСОБА_1 дійсно мало місце. Перевищення швидкості позивачем підтверджується даними приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709, так на відеозаписі вказаного приладу чітко видно номерний знак автомобіля під керуванням позивача, та зафіксовано швидкість даного автомобіля, яка становить 74 км/год. У фотокартці з приладу № ТС 000709 зазначені географічні координати, які підтверджують географічне розміщення селища міського типу Високий, Харківського району, Харківської області.

Використання приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709 є дозволеним відповідно приписів чинного законодавства. Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію України» не встановлює імперативного припису використання приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709 стаціонарно вмонтованим способом. Розміщення приладу TruCAM в руках поліцейського під час виміру швидкості руху авто під керуванням позивача жодним чином не суперечить статті 40 зазначеного Закону. Контроль за швидкістю руху здійснювався у місці, яке облаштовано відповідним знаком про здійснення відео фіксації «5.70», про що надані відповідні докази (а. с. 33 38).

21 вересня 2021 року на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області позивачем була подана відповідь на відзив на позовну заяву, яка зареєстрована за № 5219/21-вх., в яких позивач зазначив, що переглянувши наданий відповідачем відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709 він вважає, що зазначений доказ не спростовує викладене у адміністративному позові. На відеозаписі чітко видно значне дрибіжання приладу при наведенні його на автомобіль, що свідчить про проведення фіксації швидкості з руки. Така вібрація приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709 може дати більшу похибку, аніж передбачену свідоцтвом про повірку, що становить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував. При цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля. Крім того, посилання відповідача на лист Державного підприємства «Укрметртестстандарт» № 22-38/49 від 01 жовтня 2019 року в якому зазначено, що вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, на думку позивача, є безпідставними, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху. Таким чином, фіксація швидкості за допомогою лазерного вимірювача TruCAM з рук суперечить положенням статті 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII, а тому доводи відповідача про можливість фіксації швидкості автомобіля TruCAM з рук є безпідставними (а. с. 73 76).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 червня 2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Мартовицького Андрія Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та відповідно до вимог статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України.

24 грудня 2021 року на електронну адресу суду позивач направив заяву, що була зареєстрована за № ЕП-2004/21-вх., відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, визначених у позові, розгляд справи просив провести за його відсутності (а. с. 88).

Відповідачі, поліцейський інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Мартовицький Андрій Вікторович та представник Департаменту патрульної поліції будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень статтей 124 127, частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 2, частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на вебпорталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й частина 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді та наданні відзиву (пояснень) щодо заявлених позовних вимог, враховуючи відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності останніх.

При цьому, відповідно до положень частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами, викладеними у позовній заяві, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.).

29 травня 2021 року поліцейським інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Мартовицьким Андрієм Вікторовичем винесено постанову серії ЕАН № 4276982 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 12).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29 травня 2021 року о 10 годині 13 хвилин, водій ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем марки «OPEL», модель «VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в межах населеного пункту селище міського типу Високий, рухався зі швидкістю 74 км/год., перевищивши встановлені обмеження швидкості на 24 км/год., чим порушив пункт 12.4. Правил дорожнього руху обмеження швидкості (дозволена швидкість не більше 50 км/год.). Вимірювання швидкості здійснювалося приладом TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС 000709.

Від підпису постанови позивач відмовився та отримав її засобами поштового зв`язку 08 червня 2021 року, про що свідчить копія витягу з Книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень ВПЗ «Старовірівка 4» (а. с. 10 11).

З цього привод суд зазначає, що Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху).

Як вказано у пункті 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (пункт 1.5 Правил дорожнього руху).

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Приписами пункту 12.4 Правил дорожнього руху імперативно встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За змістом пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 (знак 3.29 Обмеження максимальної швидкості), 3.31 (знак 3.31 Зона обмеження максимальної швидкості) або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.29 Обмеження максимальної швидкості забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Так, відповідно до частини 1 наведеної вище статті перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 2, 3, 8 та 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (пункт 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно із частиною 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, в тому числі передбачені частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (частина 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У частині 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, у випадку вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (статі 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено у статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

При цьому словосполучення, наведене у пункті 2 частини 1 наведеної норма права в частині права поліції «монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку» не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу Тrucam в процесі його використання.

Також у листі Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49, адресованого першому заступнику начальника Департаменту патрульної поліції України Білошицькому О. Г., вказано, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі (а. с. 66).

Судовим розглядом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксоване відповідачем на лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 серійний № 000709 на автомобільній дорозі М-18 Харків Сімферополь Алушта Ялта 19 км в селищі міського типу Високий Харківського району Харківської області.

Відповідно до інформації Служби автомобільних доріг у Харківській області від 25 травня 2021 року № 1364/06, в якій вказана адресна прив`язка розташування дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту», 5.46 «Кінець населеного пункту» та 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», вбачається, що в межах населеного пункту селище міського типу Високий Харківського району Харківської області розташовані дорожні знаки 5.45 та 5.46 з адресною прив`язкою 19 км + 065 м - 22 км + 947 м, а також дорожній знак 5.70 на 19 км + 000 19 км + 200 м. (а. с. 54 61).

Згідно Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Отже, судовим розглядом встановлено здійснення працівниками поліції фото- та відеофіксації в зоні дії знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який дозволяє проведення фіксації адміністративних правопорушень, у тому числі передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, на підтвердження зазначених обставин відповідачем надано відеозапис _5B000_0529_102232, якій був досліджений у судовому засіданні та з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год. в населеному пункті при дозволеній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год. (а. с. 56).

Вказана обставина також підтверджується фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam серійний № 000709, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год при максимально дозволеній швидкості 50 км/год. Вимірювання здійснено з відстані 232,9 м., селище міського типу Високий, широта 49° 53' 10.30" N, довгота 36° 8' 12.69" E (а. с. 55, 57).

Із дослідженої у судовому засіданні оскаржуваної постанови серії ЕАН № 4276982 від 29 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що остання містить посилання на відповідний технічних засіб, а саме вказано, що вимір проводився приладом TruCAM № 000709 (а. с. 12).

Отже, факт керування позивачем 29 травня 2021 року транспортним засобом марки «OPEL», модель «VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 74 км/год. та, як наслідок, порушення приписів пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджено належними та допустимими доказами.

Також слід зазначити, що лазерний вимірювач, яким було зафіксовано перевищення швидкості позивачем, сертифікований та може бути застосований у вимірюванні швидкості. Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197.

Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/213368 виданого 16 лютого 2021 року Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (Державне підприємство «Укрметртестстандарт») лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20» № ТС000709 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а. с. 62).

Згідно копії експертного висновку № 04/02/03-3008, виданого 27 вересня 2018 року Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та додатку до висновку, в лазерному вимірювачі швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000709, правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт. Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000709 забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Термін дії висновку до 27 вересня 2021 року (а. с. 63).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі зазначеного, суд зазначає, що покази приладу TruСАМ LТІ 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Крім того, позивачем не надано доказів, що працівник поліції не представився, не пояснив причини зупинки транспортного засобу, не роз`яснив позивачу його права, тощо.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, ОСОБА_1 надано не було.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Позивачем також не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час внесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку, передбаченому частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, надав докази своїх заперечень.

Беручи до уваги з`ясовані обставини у своїй сукупності з матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на вчинення правопорушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею286 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно пункту 3 частини 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Мартовицького Андрія Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, слід відмовити.

Враховуючи наведе, керуючись статтями 7, 9, 23, частиною 1 статті 122, статтями 222, 245, 247, 251, 252, 254, 280, 283, 284, частиною 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 11, 69, 71, 72, 74, 77, 78, 125 127, 194, 229, 242 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського інспектору 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Мартовицького Андрія Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Копію рішення відповідно до частини 2 статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України, невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліцейський інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Мартовицький Андрій Вікторович, місцезнаходження: 61033, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок № 315-А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646.

Суддя: Т. М. Трояновська