Справа № 240/18630/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 240/18630/20

адміністративне провадження № К/9901/44510/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації, Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації "Про звільнення ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористану відпустку" від 29 вересня 2020 року №224-к;

- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста Виробничо-технічного відділу Управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації з 09 жовтня 2020 року;

- стягнути із Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- відшкодувати на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 грн з Житомирської обласної державної адміністрації.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

06 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року в справі № 240/18630/20.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є: скасування наказу про звільнення, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зі змісту рішень судів попередніх інстанцій та касаційної скарги вбачається, що станом на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 обіймав посаду провідного спеціаліста Виробничо-технічного відділу Управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації, а отже, позивач не є службовою особою, яка займала відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до приписів примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з цим позовом).

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

Водночас у касаційній скарзі скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Відповідно до приписів пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Проте Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Водночас, зі змісту касаційної скарги, Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржник про такі не зазначає.

Отже, оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року в справі № 240/18630/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко