Справа № 500/7854/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7854/21

28 грудня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №285941 від 02.11.2021,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки від 02.11.2021 №285941.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено оскаржувану постанову в зв`язку із перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на здвоєну вісь більше 10%, на підставі ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 60 абзац 15 ч. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він не отримав дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Однак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Також позивач вказує, що в порушення вимог, встановлених статтею 18 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", пунктами 12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року №879, габаритно-ваговий контроль позивача не було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та не проведено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Позивач звертає увагу суду на те, що ані в акті про проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, ані в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.10.2021, ані в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, не зазначено за допомогою якого зважувального обладнання здійснювалось зважування при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля позивача.

Позивач вважає, що постанова Придністровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки від 02.11.2021 №285941 є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу відповідно до статей 162-164 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача 06.12.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечив та, серед іншого, пояснив, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів двох транспортних засобів позивача з перевищенням нормативно визначені 16 тон. Рух великовагових транспортних засобів автомобільний дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу і участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметр яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією та документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів позивача здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування. Факт перевищення транспортними засобами позивача вагових обмежень також підтверджується талонами (роздруківками) зважування, які формуються і видаються технічним засобом габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. На пересувному пункті габаритно-вагового контролю наявна документація на предмет відповідності технічних характеристик зважувального обладнання, із якою мають право ознайомитися водії транспортних засобів, відносно яких проводиться габаритно-ваговий контроль.

Представник відповідача зазначив, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників віл відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення, що підтверджується постановами Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, а також від 02.08.2018 р. у справі №820/1420/17.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач помилково посилається на абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в попередній редакції закону (який діяв до 01.10.2021), зазначаючи, що 11.10.2021 перевозився подільний вантаж, що виключає застосування адміністративно-господарського штрафу за абз. 15 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначає, що Законом України № 1534-ІХ від 03.06.2021 «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» (набрання чинності з 01.10.2021), зокрема абз. 15, ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» викладено в такій редакції: за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: абз. 15 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. Зміни набрали чинності з 01.10.2021. Таким чином, на думку відповідача, законодавцем визначено, що відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарського штрафу настає в залежності від відсоткового перевищення вагових параметрів, як при перевезенні подільних, так і неподільних вантажів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 11.10.2021 здійснено перевірку належного позивачу транспортного засобу на А/Д М30 км 191+380 MERCEDES-BENZ НОМЕР_1 , яким перевозилась цегла, що підтверджується товарно-транспортною накладною №255-10 від 11.10.2021 (аркуш справи 12).

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.10.2021, в якому вказано, що автомобілем марки MERCEDES-BENZ НОМЕР_1 здійснювалось перевезення вантажу - цегли з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь -17,9 т, що на 11,87 % перевищує нормативно визначені 16 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезень вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогам України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрі відповідальність за яке передбачено абз.15 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (аркуш справи 41).

За результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторам Придністровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0051135 від 11.10.2021 та Акт №00545 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.10.2021, на підставі яких проведено розрахунок №01 від 11.10.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загальної користування та нарахована плата за проїзд 40,5 євро (аркуші справи 13, 15-16).

За результатами їх розгляду, заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління УКРТРАНСБЕЗПЕКИ, Ігорем Табакою винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №285941 від 02.11.2021, якою до ФОП ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) застосовано штраф у розмірі 17000 грн, за те, що позивач 11.10.2021 на А/Д М3 0 км 191+380 під час перевезення вантажу автомобілем MERCEDES-BENZ НОМЕР_1 з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на здвоєну вісь більше 10%, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 60 абзац 15 ч. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевезення встановлених законодавством габаритно-вагових норм більше 10% без відповідного дозволу) (аркуш справи 11).

Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач звернулася до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону №2344-III встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 17 ст. 6 Закону рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103).

Відповідно до п. 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Пунктом 4 Положення передбачено, що основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пп.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі-Порядок № 879), згідно пп.3 та 4 якого габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п. 4, 5-1 п.2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Пунктом 6 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно із п. 16 Порядку №879, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Матеріалами справи підтверджується, що перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів транспортних засобів позивача установленим законодавством параметрам і нормам, проводилася відповідно до отриманого направлення та затвердженого графіку старшими державними інспекторами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Дмитрик А.В. та Биц О.Б., про що зазначено в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів. Вказаний акт підписаний водієм та двома посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що проводили перевірку.

Факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень підтверджується долученим до матеріалів справи талоном (аркуш справи 42).

Зважування транспортного засобів здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030T-AS2-PWIA №19-455, номер платформ №18-911 та №18-914. Виробник «ESIT», Туреччина. Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №0531 остання повірка ваг була здійснена 27.05.2021 (чинне до 27.05.2022) (аркуш справи 49).

Суд бере до ваги пояснення представника позивача, що на час проведення рейдової перевірки відсутня методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів.

Однак, при прийнятті рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду зроблений в постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, що відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

З наведеного суд не вбачає порушень при проведенні рейдової перевірки автомобіля позивача.

Згідно із частиною першою статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону №2344-IIIдокументами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 4 ст.48 Закону №2344-III передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (абз. 3 п. 31-1 Порядку №879).

Отже, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно із абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, за змістом наведених норм, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі; перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

Наведене свідчить про те, що законодавець встановив спеціальний порядок перевезення саме неподільного вантажу. Оскільки можливо безперешкодно розділити подільний вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових параметрів взагалі забороняється. Натомість, для неподільних вантажів така можливість відсутня, а тому законодавством допускається перевезення таких вантажів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, але за умови отримання відповідного дозволу.

Сторонами у справі не заперечується обставина, що позивач перевозив вантаж -цеглу керамічну, який за своїм характером є подільним, тобто при завантаженні може бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено, що виключає можливість отримання позивачем відповідного дозволу для його перевезення з перевищенням вагових параметрів.

Резюмуючи викладене, суд зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу, унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІза відсутність такого дозволу.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Існує правова позиція суду Верховного суду, що викладена в постанові від 29.01.2020 №814/1460/16, що у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізника може бути застосована відповідальність лише у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Використовуючи правовий висновок Верховного Суду щодо правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, суд вважає, що у цій справі до позивача має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування плати за проїзд, що і було зроблено відповідачем.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність прийнятих постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, з урахуванням ч.1 ст.139 КАС України, позивачу слід повернути сплачений згідно з платіжним дорученням №130 від 10.11.2021 судовий збір у сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки від 02.11.2021 №285941 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження/місце проживання: пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135; );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.