Справа № 280/12853/21
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

24 грудня 2021 рокуСправа № 280/12853/21
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Садовий Ігор Вікторович, перевіривши матеріали адміністративного позову

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Пологівської районної державної адміністрації (70600, Запорізька область, м.Пологи, вул. Єдності, буд.32; )

третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про визнання протиправним та скасування Розпорядження та реєстрації права власності земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Пологівської районної державної адміністрації (далі відповідач), третя особа ОСОБА_2 (далі третя особа), в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Розпорядження голови районної державної адміністрації Більмацької державної адміністрації Запорізької області від 01.11.2017 № 395 «Про виділення в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) із земель, які передавалися в колективну власність КСП «Чапаївське», а саме в частині виділення в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва третій особі, кадастрові номери :05:002:0140, :05:002:0139, :05:002:0141, площею 0,4920 га. кожна, види угідь - пасовища, відповідно до Додатку розпорядження голови райдержадміністрації від 01.11.2017 № 395;

- внести відповідні записи до розпорядження голови райдержадміністрації Більмацької державної адміністрації Запорізької області від 01.11.2017 № 395 «Про виділення в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) із земель, які передавалися в колективну власність КСП «Чапаївське» та проінформувати зацікавлених осіб про їх скасування;

- скасувати право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав властності на нерухоме майно, номер реєстрації: №227, №227,№2227;

- стягнути судові витрати з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач набула право власності на земельну ділянку, яка розташована у селі Мар`янівка Куйбишевського району Запорізької області, крім того на вказану земельну ділянку було оформлено правовстановлюючий документ (Державний акт), який зареєстровано у Куйбишевському районному відділу земельних ресурсів. В той же час позивач зазначає, що згідно розпорядження голови Більмацької державної адміністрації Запорізької області від 01.11.2017 № 395 «Про виділення в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) із земель, які передавалися в колективну власність КСП «Чапаївське» виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність земельні ділянки третій особі, кадастрові номери .05.002:0140, :05:002:0139, :05:002:0141, площею 0,4920 га кожна, види угідь - пасовища. При цьому земельні ділянки нового власника накладаються на земельну ділянку, яка належить позивачу, чим на думку останньої порушується її право володіння та користування своєю власністю.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зміст позовних вимог, судом встановлено, що вимоги позивача не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих (вчинених) ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 1.5838га , яка розташована у селі Мар`янівка Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом серії ЯГ№352733.

Позивачем зазначено, що на підставах, встановлених діючим законодавством, вона набула право власності на земельну ділянку, крім того на вказану земельну ділянку було оформлено правовстановлюючий документ (Державний акт), який зареєстровано у Куйбишевському районному відділу земельних ресурсів. Земельна ділянка є сформованою та повинна бути зареєстрована у Державному земельному кадастрі, оскільки документація із землеустрою була затверджена належним чином у встановленому законодавством порядку.

В той же час позивач зазначає, що згідно розпорядження голови Більмацької державної адміністрації Запорізької області від 01.11.2017 № 395 «Про виділення в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) із земель, які передавалися в колективну власність КСП «Чапаївське» виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність земельні ділянки третій особі, кадастрові номери .05.002:0140, :05:002:0139, :05:002:0141, площею 0,4920 га кожна, види угідь - пасовища. При цьому земельні ділянки нового власника накладаються на земельну ділянку, яка належить позивачу.

Право власності третьої особи на зазначені земельні ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджуються витягами: №284043475, №284043294, №284043137.

Суд зазначає, що оскільки право власності на оспорювану частину земельної ділянки, оформлене належним чином як за позивачем так і за третьою особою, що підтверджується наданими до матеріалів позовної заяви документами, то в даному випадку вбачається наявність спору між позивачем та третьою особою про право власності на землю межі якої перетинаються на певній території.

Також суд наголошує, що у пункті третьому прохальної частини позовної заяви позивач просить суд скасувати право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав властності на нерухоме майно, за наступними реєстраційними номерами: №227, №227, №2227, що на думку суду знову ж таки свідчить про бажання позивача захистити її право на володіння та розпорядження своєю власністю.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із цим позовом викликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а його майнових прав (про що позивачем неодноразово зазначено в позовній заяві).

Процедура звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного Адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №822/763/17 та від 30.06.2021 у справі №367/571/16-а.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист права власності та інших речових прав регулюється у відповідності до 29 глави ЦК України, та передбачає наступні способи захисту:

- власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України);

- у відповідності до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним;

- право власника на витребування майна від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України):

- визнання права власності (стаття 392 ЦК України);

- визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (стаття 393 ЦК України);

- відшкодування шкоди, завданої власникові земельної ділянки, житлового будинку, інших будівель у зв`язку із зниженням їх цінності (стаття 394 ЦК України).

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Звідси, даний спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором щодо захисту права власності позивача на земельну ділянку (кадастровий номер :01:004:0008) площею 1,5838га.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК Украни) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 3 статті 170 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частиною 6 статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відтак, в силу вищенаведених законодавчих приписів, судовий розгляд даного спору повинен здійснюватися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження в даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 4, 5, 19, 170, 241, 243, 248 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/12853/21 за позовом ОСОБА_1 до Пологівської районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування Розпорядження та реєстрації права власності земельних ділянок.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 24.12.2021.

Суддя І.В. Садовий