Справа № 440/13269/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/13269/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/13269/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача в частині зменшення основного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відображеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 16.11.2020 №02/2784/2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/2784/2020 від 16.11.2020, виданої ТУ ДСА у Полтавській області, виходячи з розрахунку 90% від зазначеної у цій довідці суддівської винагороди, як це передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI), тоді як відповідач здійснив такий перерахунок лише на рівні 50% від зазначеної у довідці суми суддівської винагороди.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.11.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача здійснено у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді, як це передбачено правилом ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII. При цьому вказує на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки ОСОБА_1 задовго до звернення з цим позовом було відомо який саме розмір пенсії йому виплачується з 19.02.2020 (а.с. 42-44).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, враховуючи письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з лютого 2002 по травень 2005 працював на посаді судді військового місцевого суду Полтавського гарнізону, із травня 2005 - суддею Ленінського районного суду м. Полтави. Постановою Верховної Ради України від 12.04.2007 №922-V був обраний суддею безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1867/0/15-19 від 16.07.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Полтави у відставку (а.с. 58), а наказом голови Ленінського районного суду м. Полтави від 21.08.2019 №18-ОС - відраховано зі штату суду (а.с. 57).

05.09.2019 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян Подільського району в м. Полтаві ГУПФ в Полтавській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 72-74).

Відповідно до протоколу від 04.11.2019 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.09.2019 у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді (а.с. 75-79).

26.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці: 3 років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді; 1 рік 5 місяців 12 днів - половину строку навчання у вищому юридичному закладі на денній формі навчання; 3 роки 10 місяців 23 дні строкової військової служби під час навчання курсантом у вищому військовому закладі; 6 місяців 18 днів - час проходження військової служби за призовом офіцерського складу в особливий період, починаючи з 05.09.2019, виходячи з розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та провести відповідні виплати.

Відповідач листом від 17.12.2019 №87/Ж-320 повідомив позивача про відмову.

Однак рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №440/632/20 (а.с. 9-16) адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ в Полтавській області задоволено частково. Суд визнав протиправними дії ГУПФ в Полтавській області щодо відмови у визначенні (призначенні) ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці: 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді; 1 рік 5 місяців 12 днів, половину строку навчання у вищому юридичному закладі на денній формі навчання; 3 роки 10 місяців 23 дні, як строкової військової служби, період навчання курсантом у вищому військовому закладі.

Вказаним рішенням суд також зобов`язав ГУПФ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 25 років, починаючи з 05.09.2019. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами) з 05.09.2019, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

01.09.2020 Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання судового рішення здійснено перерахунок та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 05.09.2019 довічно у розмірі 90% від суддівської винагороди (а.с. 99-104).

11.11.2020 ТУ ДСА України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 складено довідку №02/2750/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020 (а.с. 108), на підставі якої відповідач здійснив відповідний перерахунок з 01.01.2020.

16.11.2020 ТУ ДСА України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_2 складено нову довідку №02/2714/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 (а.с. 112), на підставі якої той 08.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок грошового утримання (а.с. 110-112).

Рішенням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення ГУПФ в Полтавській області №920 від 15.12.2020 (а.с. 109) відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки на час звернення з відповідною заявою Верховною Радою України не прийнято додаткового нормативно-правового акта, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Не погодившись з цим рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 у справі №440/45/21 з урахуванням ухвали цього ж суду від 17.02.2021 (а.с. 17-24) позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФ в Полтавській області щодо зменшення позивачу до 80% основного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при перерахунку з 01.01.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Полтавській області від 11.11.2020 №02/2750/2020вих. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області здійснити з 01.01.2020 ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% суддівської винагороди судді, визначеної у довідці ТУ ДСА в Полтавській області від 11.11.2020 №02/2750/2020 та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення ГУПФ в Полтавській області №920 від 15.12.2020. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 з розрахунку 90% суддівської винагороди, визначеної у довідці ТУ ДСА в Полтавській області від 16.11.2020 №02/2784/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Проте, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2021 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 у справі №440/45/21 скасовано в частині задоволення позову щодо визначення відсоткового значення (90% суддівської винагороди судді), з якого слід здійснювати перерахунок. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 у справі № 440/45/21 залишено без змін (а.с. 25-35).

Позивач стверджує, що 08.10.2021 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України він дізнався, що протокольним рішенням/розпорядженням від 04.10.2021 №91 відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ще й на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області від 16.11.2020 №02/2714/2020 з урахуванням лише 50% суддівської винагороди, за наслідками чого визначено його розмір на рівні 59 424,60 грн (а.с. 124).

Вважаючи протиправними дії відповідача в частині заниження розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні на теперішній час визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII).

Пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як свідчить зміст відзиву на позов, відповідач визнає право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст. 142 Закону №1402-VIII. В той же час суть претензій сторін зводиться до розміру відсотку, з якого має обчислюватися сума цього утримання, де позивач наполягає на необхідності застосування норм Закону №2453-VI (90%), а відповідач стверджує, що застосуванню підлягають норми чинного Закону №1402-VI, при цьому до стажу роботи має зараховуватися лише час фактичного виконання позивачем обов`язків судді без урахування будь-яких інших періодів трудової діяльності позивача (50%).

Розв`язуючи цю публічно-правову суперечку, суд виходить з наступних міркувань.

До 18.02.2020 в Законі №1402-VIII діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином з 18.02.2020 в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин на позивача розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За Законом від 07.07.2010 №2453-VI, який частково втратив чинність, грошове утримання судді обчислювалося з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018).

Водночас чинним Законом №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначені інші вихідні дані для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142);

- базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. ч. 3, 4 ст. 135).

Тому для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який зазначає позивач, немає жодних законних підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", який з 18.02.2020, тобто з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020, остаточно втратив чинність в частині регулювання питань щодо грошового утримання суддів.

Натомість чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та їх відсотковий розмір для нарахування щомісячного грошового утримання.

Суд зазначає, що Законом №1402-VIII, як і до цього Законом №2453-VI, передбачено виплату пенсії або за вибором судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач обрав щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію.

Закон №2453-VI втратив чинність, натомість діючим Законом №1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина 4 статті 142).

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання виходячи з 90% від заробітної плати працюючого судді, тобто за правилом Закону №2453-VI, який втратив чинність, поставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI.

Аналогічно Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 03.09.2021 по справі №440/45/21 вже роз`яснював Жилці, що неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як цього домагається позивач.

Визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80 відсотків суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону №2453-VІ.

З визнанням неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу виключає можливість та підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 чинного Закону №1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого недіючим Законом №2453-VІ.

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому за Законом №2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII. Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обчислення щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обчислення грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом №1402-VIII, а розмір відсотку - за Законом №2453-VI).

При цьому слід зазначити, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач за Законом №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 №2453-VI.

Таким чином, застосовуючи під час перерахунку на підставі довідки №02/2784/2020 від 16.11.2020, виданої ТУДСА у Полтавській області щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 приписи статті 142 чинного Закону №1402-VIII, а не приписи законів, які втратили чинність, відповідач діяв правомірно та обґрунтовано.

З огляду на це суд визнає безпідставними вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розрахунку 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та залишає відповідну вимогу без задоволення.

Питання обчислення суддівського стажу позивача аналізувалися в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №440/632/20, яке набрало законної сили 10.08.2020, де суд, частково задовольняючи позовні вимоги, зобов`язав ГУПФ в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці: 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді; 1 рік 5 місяців 12 днів, половину строку навчання у вищому юридичному закладі на денній формі навчання; 3 роки 10 місяців 23 дні, як строкової військової служби, період навчання курсантом у вищому військовому закладі.

За висновком суду у вищевказаній справі загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, станом на момент звільнення складає більше 25 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тож з урахуванням висновків суду у справі №440/632/20 щодо суддівського стажу (25 повних років), позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 10% (2% х 5 років за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Всупереч наведеному відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки ТУДСА в Полтавській області №02/2784/2020 від 16.11.2020 в розмірі лише 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим допустив порушення вимог частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII.

Відтак порушене право позивача підлягає відновленню.

З цих же підстав суд приймає до уваги зроблений судом висновок у справі №440/45/21, де суд апеляційної інстанції частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначив, що саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, у позивача ( ОСОБА_1 , виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII.

Як свідчить останній протокол перерахунку пенсії (а.с. 124), до порушення права позивача, на відновлення якого подано цей адміністративний позов, призвело рішення ГУПФ в Полтавській області від 05.10.2021 №91, у зв`язку з чим твердження відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом суд визнає безпідставними.

З огляду на це вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача, без конкретизації в чому саме полягає оскаржувана дія, є неналежним способом захисту порушеного права.

Підсумовуючи все вищевикладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для того, щоб визнати протиправним і скасувати рішення ГУПФ в Полтавській області від 05.10.2021 №91, зобов`язавши відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою ТУ ДСА в Полтавській області №02/2784/2020 від 16.11.2020 виходячи з розрахунку 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за вирахуванням фактично виплачених сум.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1/4 судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 227,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.10.2021 №91.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області 16.11.2020 за №02/2784/2020, виходячи з розрахунку 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).

В іншій частині вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун