Справа № 520/10116/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 р.Справа № 520/10116/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. (ухвалене суддею Тітовим О.М.) по справі № 520/10116/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (в подальшому ГУНП в Харківській області), в якому просив: стягнути з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25.10.2016 р. по 01.11.2016 р. у розмірі 1521,59 грн; стягнути з ГУНП в Харківській області грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07.05.2020 р. по 25.06.2020 р. у розмірі 21278,25 грн; стягнути з ГУНП в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 р. до 25.06.2020 р., у розмірі 553056,68 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р. позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині стягнення з ГУНП в Харківській області на його користь грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25 жовтня по 01 листопада 2016 року в розмірі 1521,59 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р., яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 р., адміністративний позов в частині стягнення з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 р. по 25.06.2020 р. в розмірі 553056,68 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р., яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 р., позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з відповідача грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07 травня по 25 червня 2020 року в розмірі 21278,25 грн.

Постановою Верховного Суду від 31.05.2021 р. ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 р. скасовано та справу № 520/10116/2020 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині позовних вимог про стягнення з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 р. по 25.06.2020 р. у розмірі 553056,68 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.12.2016 р. по 25.01.2018 р. в розмірі 79407,61 грн. В інішій частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Кодексу законів про працю України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки належним способом захисту прав позивача у цій справі є стягнення на його користь грошового забезпечення, у зв`язку з поновленням на роботі.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року у справі № 820/3346/16 позов ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області, Атестаційної комісії № 1 ГУНП в Харківській області про скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення задоволено, а саме: скасовано рішення атестаційної комісії №1 ГУНП в Харківській області від 01.06.2016 р. щодо позивача стосовно визнання його таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; скасовано наказ ГУНП в Харківській області від 14.06.2016 р. №189 о/с по особовому складу в частині звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону; поновлено майора поліції ОСОБА_1 з 14.06.2016 р. на службі в поліції на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області ; стягнуто з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

На виконання вищевказаної постанови суду наказом ГУНП в Харківській області № 420 о/с від 01.11.2016 р. позивача поновлено на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.06.2020 р.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 р. у справі № 820/3346/16 скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 р. у справі № 820/3346/16 та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Харківській області № 590о/с від 27.12.2016 р. скасовано наказ ГУНП в Харківській області № 420 о/с від 01.11.2016 р. та позивача звільнено з посади начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 27.12.2016 р. зі стягненням виплаченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць на підставі висновку атестаційної комісії № 1 від 01.06.2016 р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 р. № 820/3346/16.

Постановою Верховного Суду від 07.05.2020 р. по справі № 820/3346/16 скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 р., постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 р. змінено шляхом зазначення в її резолютивній частині дати поновлення позивача на службі в поліції на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 15.06.2016 р. та скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 р. у справі № 820/3346/16 задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22764,03 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 р. у справі № 820/3346/16 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 р. по справі № 820/3346/16 скасовано в частині негайного виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів., в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 р. по справі № 820/3346/16 залишено без змін.

На виконання постанови Верховного Суду від 07.05.2020 р. у справі № 820/3346/16 позивача поновлено на посаді наказом №172 о/с від 25.06.2020 р. з 15.06.2016 р.

Позивач, вважаючи, що йому протиправно не виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.12.2016 р. до дня поновлення на посаді 25.06.2020 р. у розмірі 553056,68 грн., звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач з 28.12.2016 р. по 25.01.2018 р. не виконував робочі обов`язки з незалежних від нього причин, то він має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей період в розмірі 79407,61 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 р. затверджено Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" (в подальшому Порядок № 260).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно із п. 6 розділу ІІІ Порядку № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до абз. 3 п. 23 розділу І Порядку № 269, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Згідно із п. 9 розділу І Порядку № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, при визначенні суми стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу необхідно застосовувати Порядок № 260, чинний на час звільнення позивача зі служби в поліції 14.06.2016 р. При цьому розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу).

Судовим розглядом встановлено, що на виконання постанови Верховного Суду від 07.05.2020 р. у справі № 820/3346/16 позивача наказом відповідача від 25.06.2020 р. з 15.06.2016 р. поновлено на посаді начальника Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 15.06.2016 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 р. по справі № 820/3346/16, яке набрало законної сили 10.12.2020 р., встановлено, що згідно із довідкою за підписом начальника та спеціаліста УФЗБО в Харківській області середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день його звільнення зі служби в поліції - 14.06.2016 р. становив 221,01 грн., який складався з посадового окладу - 103,34 грн., окладу за спеціальним званням - 66,67 грн. та надбавки за стаж служби 30% - 51 грн.

Також вищевказаним рішенням, із врахуванням вищезазначеного середньоденного розміру грошового забезпечення, з відповідача на користь позивача стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2016 р. по 25.10.2016 р.

Проте, вищевказаним рішенням не вирішено питання про стягнення грошового забезпечення позивача за весь час вимушеного прогулу до його поновлення на посаді 25.06.2020 р.

Таким чином, при розрахунку грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу суд апеляційної інстанції застосовує середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день його звільнення зі служби в поліції - 14.06.2016 р., який становив 221,01 грн. та який встановлений вищезазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Судовим розглядом встановлено, що вимушений прогул ОСОБА_1 за період з 28.12.2016 р. по 24.06.2020 р. складає 1275 днів (2016 рік 4 дні, 2017 рік 365 днів, 2018 рік 365 днів, 2019 рік -365 днів, 2020 рік -176 днів), у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 281787,75 грн. (1275 днів х221,01 грн.).

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2016 р. по 24.06.2020 р. в розмірі 79407,61 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. необхідно скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2016 р. до 25.06.2020 р. в розмірі 281787,75 грн., а в іншій частині позову відмовити.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 313, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 по справі № 520/10116/2020 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2016 р. до 25.06.2020 р. в розмірі 281787 (двісті вісімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень 75 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року