Справа № 480/2025/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р.Справа № 480/2025/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 28.05.21 року по справі № 480/2025/21

за позовом Фермерського господарства "РІДНИЙ АГРОКРАЙ"

до Головного управління ДПС у Сумській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Рідний Агрокрай» звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної податкової служби України, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Сумській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2306414/41057378 від 12.01.2021 року та №2306416/41057378 від 12.01.2021 року; зобов`язати Державну податкову служби України зареєструвати податкові накладні №1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її прийняття, які були подані Фермерським господарством «Рідний Агрокрай».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року адміністративний позов Фермерського господарства «Рідний Агрокрай» задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Сумській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2306414/41057378 від 12.01.2021 року та №2306416/41057378 від 12.01.2021 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її прийняття, які були подані Фермерським господарством «Рідний Агрокрай». Стягнуто на користь Фермерського господарства «Рідний Агрокрай» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму судового збору в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.). Стягнуто на користь Фермерського господарства «Рідний Агрокрай» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем не було надано документи щодо транспортування, ОСВ по рахунках 10, 631, придбання ТМЦ, аналізна картка зерна, списання ТМЦ, складський облік відсутній. Вказує, що ненадання документів на складський облік не дозволяє встановити факт зберігання ТМЦ з моменту придбання до моменту реалізації. Договори щодо складських приміщень були надані лише до матеріалів судової справи. Стверджує, що позивачем до пояснень подано довідку форми 4-сг, накладні на оприбуткування готової продукції №5 та №6, картка рахунку 27 за 2020 рік, звіт про збирання урожаю сільськогосподарських культур 37-Г, договір поставки сільськогосподарської продукції №498 від 17.12.2020 року, виписка з банку за 18.12.2020 та з 01.12.2020 року по 23.12.2020 року, картка рахунку 361 за грудень 2020 року, ТТН 6 шт, довіреність від 17.12.2020 року, оборотно-сальдова відомість 361 за II півріччя 2020 року. Проте, позивачем не було надано документів, що підтверджують складський облік та документи щодо придбання ТМЦ, списання ТМЦ, та аналізної картки зерна. Зауважує, що повідомляти позивача про те, яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, податковий орган не зобов`язаний, оскільки це жодною нормою не передбачено. Наголошує, що позивач не позбавлений права звернутись до податкового органу за роз`ясненням, яких конкретно документів не вистачає. Однак, позивач не звертався за таким роз`ясненням. Зазначає, що суд не може зобов`язати орган владних повноважень до прийняття конкретного рішення, оскільки в такому випадку це є фактичним втручанням в реалізацію повноважень колегіальним органом (в його дискреційні повноваження). Вважає, що комісією Головного управління ДПС у Сумській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято правомірне рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, у відповідності до вимог ст.304 КАС України.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Фермерське господарство «Рідний Агрокрай» є сількогоспоодарським товаровиробником, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 20, 25, т.1).

17.12.2020 року між ФГ «Рідний Агрокрай» (постачальник) та ТОВ «Сангрейн Інвест» (покупець) було укладено договір поставки №498, згідно якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію українського походження врожаю 2020 року (овес 2 класу) кількістю 200 тон (+/- 10% на вибір покупця) за ціною за 1 тонну без ПДВ 3750 грн. а з ПДВ 4500 грн. (а.с. 57 59, т.1). Відповідно п.2.1 вказаного договору, термін поставки з 17 грудня по 24 грудня 2020 року включно, товар може поставлятися окремими партіями. За змістом п 4.1. оплата товару покупцем здійснюється 80% вартості кожної партії товару протягом 3 банківських днів з дати підписання договору і 20% вартості партії товару протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання покупцем партії товару.

На виконання вказаного договору поставки було складено видаткові накладні: №22 від 18.12.2020 року, згідно якої ФГ «Рідний Агрокрай» відпустило покупцю овес в кількості 74.44 т. на суму 334 980 грн із ПДВ. та №23 від 19.12.2020 року згідно якої постачальник відпустив покупцю овес в кількості 75.6 т. на суму 340 200 грн із ПДВ (а.с. 66, 103, т.1).

Відповідно виписки по рахунку ФГ «Рідний -Агрокрай», покупець ТОВ «Сангрейн Інвест» перерахувало 18.12.2020 року за договором поставки попередню оплату в сумі 252 000 грн. та 21.12.2020 року 468 000 грн. (а.с. 61, 62, т.1).

За наслідками зазначених господарських операцій ФГ «Рідний- Агрокрай» склало податкову накладну № 1 від 18.12.2020 року і податкову накладну №2 від 19.12.2020 року та подало їх на реєстрацію податковому органу (а.с. 76, 113, т.1).

Відповідно до квитанції від 24.12.2020 реєстрацію податкової накладної №1 від 18.12.2020 зупинено, оскільки коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1004 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як послуги, що на постійній основі постачаються, та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такої послуги га обсягу її постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію ПН (а.с. 114, т.1).

Також відповідно до квитанції від 24.12.2020 реєстрацію податкової накладної №2 від 19.12.2020 зупинено, оскільки коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1004 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як послуги, що на постійній основі постачаються, та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такої послуги га обсягу її постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію ПН (а.с. 77, т.1).

У зв`язку із зупиненням реєстрації зазначених податкових накладних ФГ «Рідний Агрокрай» 29.12.2020 було направлено до Комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН Головного управління ДПС у Сумській області повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрація яких зупинена (супровідні листи, звіт про посіви площі сільськогосподарських культур форма 4-сг, накладні на оприбуткування готової продукції №5 і №6, картка рахунку 27 за 2020 рік, звіт про збирання урожаю сільськогосподарських культур 37-Г, договір поставки сільськогосподарської продукції № 498 від 17.12.2020 року, банківські виписки, видаткові накладні №22, № 23, товарно транспортні накладні, довіреність від 17.12.2020 року, картка рахунку 361 за грудень 2020 року, оборотна сальдова відомість 361 рах за II півріччя 2020 року). (а.с. 41 44, 79 82, т.1).

Рішенням від 12.01.2021р. за №2306414/41057378 податковий орган відмовив в реєстрації податкової накладної №1 від 18.12.2020р. в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, документів щодо відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. У додатковій інформації оскаржуваного рішення зазначено: платником не надано документи щодо транспортування, ОСВ по рахункам 10, 361, придбання ТМЦ, аналізна картка зерна, списання ТМЦ, складський облік відсутній (а.с. 45, 46, т.1).

Рішенням від 12.01.2021р. за №2306416/41057378 податковий орган відмовив в реєстрації податкової накладної №2 від 19.12.2020р. в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, документів щодо відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. У додатковій інформації оскаржуваного рішення зазначено: платником не надано документи щодо транспортування, ОСВ по рахункам 10, 361, придбання ТМЦ, аналізна картка зерна, списання ТМЦ, складський облік відсутній (а.с. 83, 84, т.1).

Рішення про відмову у реєстрації податкових накладних позивач оскаржив до Комісії з питань розгляду скарг, проте рішенням Комісії відмовлено в задоволенні скарг.

Позивач, не погодившись із вищевказаними рішеннями Комісії Головного управління ДПС у Сумській області, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні рішення відповідача є такими, що не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та такими, що видані необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), отже, ці рішення підлягають скасуванню судом як протиправні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За змістом п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі за текстом - Порядок №1246).

Зокрема, п. 12 Порядку №1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до п.п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі за текстом - Порядок № 1165).

За визначенням п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до п.п.3-5 Порядку № 1165 податкова накладна, яка не відповідає критеріям (ознакам) безумовної реєстрації, підлягає перевірці на предмет ризиковості господарських операцій в аспекті наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання податкового обов`язку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

В силу приписів п.7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у випадку прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та включенням його до відповідного переліку, реєстрація всіх надісланих ним податкових накладних буде зупинена.

Пунктом 11 Порядку № 1165 регламентовано, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік інформації, обов`язкової для фіксації у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою.

За визначенням п.6 Порядку № 1165 документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Аналогічний перелік документів визначено пунктом 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі по тексту Порядок № 520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що в квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних зазначено, що податкова накладна відповідає вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1004, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання.

Що стосується посилання у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних на те, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1004 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12 Порядку №1165 передбачено право, а не обов`язок платника податку подати до ДПС таблицю даних платника податку, а тому висновок відповідача про те, що Код УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1004 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, якої не існує, є безпідставним, та за умови надання платником достатнього пакету документів на підтвердження вчинення правочину та наявності підстав для реєстрації податкових накладних, не може слугувати підставою для зупинення їх реєстрації.

Крім того, контролюючим органом запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

Проте, конкретного переліку документів, які, на думку податкового органу, є достатніми для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних та які позивач мав надати, квитанції не містять.

Разом з тим, надіслані позивачу квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних не містять жодних доводів щодо наявності податкової інформації, що була підставою для віднесення позивача до критеріїв ризиковості платника податку.

Вирішуючи питання щодо законності рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, суд вказує, що зупинення такої реєстрації за своїм змістом є передумовою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної / розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку документів, які позивач має надати, без наведення такого переліку рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних не містять обґрунтованих причин зупинення такої реєстрації та конкретного переліку документів, які позивач мав надати контролюючому органу.

Отже, зупинення реєстрації податкових накладних відбулося незаконно.

Проте, позивачем після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних на виконання норм діючого законодавства було направлено на адресу відповідача повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрація яких зупинена, а саме: супровідні листи, звіт про посіви площі сільськогосподарських культур форма 4-сг, накладні на оприбуткування готової продукції №5 і №6, картку рахунку 27 за 2020 рік, звіт про збирання урожаю сільськогосподарських культур 37-Г, договір поставки сільськогосподарської продукції № 498 від 17.12.2020 року, банківські виписки, видаткові накладні №22, № 23, товарнотранспорні накладні, довіреність від 17.12.2020 року, картку рахунку 361 за грудень 2020 року, оборотну сальдову відомість 361 рах за II півріччя 2020 року (а.с. 41-44, 79-82, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насінням олійних культур.

Згідно Звіту про посівні площі сільськогоподарських культур під урожай 2020 р. 4-сг, позивач використовує 264,82 га сільськогосподарських угідь, з яких 99,82 га було засіяно овсем (а.с. 47-49, т.1).

Згідно Звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2020 року 37-сг, позивачем було зібрано 2060,00 ц овсу (а.с. 51-52, т.1). Зазначені статистичні звіти позивач надав податковому органу разом з поясненнями після зупинення реєстрації спірної податкової накладної.

Отже судом встановлено, що відповідач достеменно був обізнаний і про види діяльності позивача, і про площу орендованих земельних ділянок і про посівні площі, засіяні позивачем сільськогоподарськими культурами, і про об`єм врожаю таких культур. Також позивачем були надані контролюючому органу і договір і первинні документи щодо спірної господарської операції: накладні на оприбуткування готової продукції, видаткові накладні, товарно - транспортні накладні, банківські виписки, довіреності.

Натомість, Головним управлінням ДПС у Сумській області не підтверджено факт виявлення під час моніторингу об`єктивних ознак неможливості здійснення позивачем операцій з постачання товару, дані про який зазначено у податкових накладних, та/або ймовірності уникнення позивачем виконання свого податкового обов`язку, які б свідчили про ризик порушення ним норм податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операції з постачання товару на адресу контрагента, кількісні та вартісні показники цих операцій і були достатніми для реєстрації податкових накладних.

При цьому, колегія суддів зауважує, що під час вирішення даної категорії спорів не підлягають дослідженню та аналізу обставини здійснення господарської операції, її реальність тощо, адже спір стосується виключно дотримання процедури реєстрації ПН в ЄРПН.

За результатами розгляду поданих пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/ відмову від реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 12.01.2021 року №2306414/41057378 та №2306416/41057378 про відмову в реєстрації податкових накладних з огляду на ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складський документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, документів щодо відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. У додатковій інформації оскаржуваних рішень зазначено: платником не надано документи щодо транспортування, ОСВ по рахункам 10, 361, придбання ТМЦ, аналізна картка зерна, списання ТМЦ, складський облік відсутній (а.с. 45, 46, 83, 84 т.1).

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19) загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого рішення.

Колегія суддів зауважує, що в силу ч.2 ст.2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 та від 02.04.2019 у справі №822/1878/18.

Натомість, оспорювані у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткого визначення підстав та мотивів для його прийняття, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість таких рішень.

Колегія суддів зазначає, що оскаржені рішення контролюючого органу не відповідають вимогам умотивованості, адже містять лише загальне твердження про ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складський документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, документів щодо відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Головним управлінням ДПС у Сумській області у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних, складених позивачем, у ЄРПН.

Посилання апеляційної скарги на ненадання позивачем документів щодо транспортування, ОСВ по рахунках 10, 631, придбання ТМЦ, аналізної картки зерна, списання ТМЦ, складського обліку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність вказаних документів не була підставою для зупинення реєстрації податкових накладних та не наведено у відповідних квитанціях, а тому відповідач, у силу положень частини 2 статті 77 КАС України, не може посилатися на такі обставини.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що контролюючим органом не доведено наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних №1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року у ЄРПН.

Враховуючи безпідставність зупинення реєстрації податкових накладних, колегія суддів зазначає, що прийняття протиправних рішень про зупинення реєстрації податкових накладних є передумовою прийняття відповідних рішень Комісії про відмову у такій реєстрації, а отже, оскаржувані рішення відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних є незаконними.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що відповідач мав правові підстави для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Зважаючи на те, що підставою для відмови в реєстрації податкових накладних контролюючим органом обрано лише відповідність цих накладних критеріям ризиковості платника податку, що не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду справи, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її прийняття, які були подані Фермерським господарством «Рідний Агрокрай».

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження відповідача, з огляду на наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень він не обрав, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, відповідач у спірних правовідносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши рішення від 12.01.2021 року №2306414/41057378 та №2306416/41057378 про відмову у реєстрації податкових накладних №1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року.

Виходячи із фактичних обставин справи та враховуючи нормативно-правове обґрунтування, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку повноваження відповідача не є дискреційними та у Державної податкової служби України є лише один варіант поведінки зареєструвати податкові накладні № 1 від 18.12.2020 року та №2 від 19.12.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За цим, дані доводи апелянта відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки має місце неповне з`ясування судовим всіх обставин, що мають значення для справи, як наслідок це рішення ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що носять характер припущень скаржника, які не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 480/2025/21 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року