Справа № 815/5179/17
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5179/17
24 грудня 2021 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в письмовому провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень щодо не виплати заборгованості із заробітної плати (грошовому забезпеченні) по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 генерал лейтенанта ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів командувача Повітряних сил ЗСУ про скасування п.3 Наказу №221 від 15.09.2017р. про відсторонення від виконання службових повноважень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення,-
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 генерал лейтенанта ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 у якому з урахуванням уточнень на позов просив (а.с.102-105) скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №221 від 15.09.2017р. про відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення та поновити ОСОБА_1 на вказаній посаді з виплатою йому всіх видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків.
Постановою суду від 04.12.2017 року по справі № 815/5179/17 визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №221 від 15.09.2017р. про відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення; зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року по справі № 815/5179/17 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року скасовано, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2017 року у справі № 815/5179/17 залишено в силі.
У зв`язку із набранням 18 червня 2020 р. законної сили рішенням у справі №815/5179/17, Одеським окружним адміністративним судом 04 серпня 2020 р. виданий виконавчий лист, який в свою чергу позивачем пред`явлено до примусового виконання до державної виконавчої служби.
30.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63007767 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», - у зв`язку із повним виконанням виконавчого листа, та доказів скасування даної постанови матеріали справи не містять.
Дослідивши заяву позивача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (ч.5 ст.383 КАС України).
Як встановлено судом, 30.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63007767 за виконавчим листом № 815/5179/17 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавча провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом.
Підставою для висновку державного виконавця про фактичне виконавчого документа було:
скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2017 №221 та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2020 № 143;
нарахування виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 15.09.2017 по 06.08.2018 згідно розрахункової відомості № 150 від 07.08.2020 та платіжного доручення від 12 жовтня 2020 № 520 в розмірі 73 639,31 грн.
Однак позивач вважає, що виплату грошового забезпечення йому необґрунтовано здійснено не за весь період його відсторонення від посади, а лише за 11 місяців. Так, з огляду на те, що наказ від 15.09.2017 був скасований 18 червня 2020 року, грошове забезпечення за посадою начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , від якої позивач був відсторонений, повинно бути нараховано за весь період, а саме з 15.09.2017 року по день скасування такого наказу.
Відповідно до листа т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 від 23.02.21 № 350/174/20/194/пс, розрахунок грошового забезпечення проведено за період з 15.09.2017 по 06.08.2018, так як в цей період діяв наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221.
Згідно з наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.07.2018 № 385 ОСОБА_1 призначено на іншу посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 .
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2018 № 193 ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби.
За позицією в/ч НОМЕР_1 - боржника у виконавчому провадженні, у зв`язку із тим, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221 не впливав на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у в/ч НОМЕР_2 , підстав для нарахування йому грошового забезпечення за період з 06.08.2018 немає.
Зі змісту виконавчого листа № 815/5179/17 вбачається, що командира військової частини НОМЕР_1 зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017.
Так суд акцентує увагу на тому, що згідно з наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.07.2018 № 385 ОСОБА_1 за його згодою призначено на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 .
Таким чином, з моменту призначення на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 позивачу відновлено виплату грошового забезпечення за відповідною посадою.
Перебування позивача на посаді начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 та отримання відповідного грошового забезпечення з одночасним перебуванням у стані відсторонення від виконання обов`язків начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 не свідчить про порушення базових прав військовослужбовця, зокрема права на матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
Оцінюючи матеріали виконавчого провадження в аспекті вирішеного судом спору по справі № 815/5179/17, суд дійшов висновку про те, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221 не впливав на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку із чим підстави для нарахування йому грошового забезпечення за період з 06.08.2018 відсутні, так як після цієї дати позивач не проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Прагнення позивача в розглядуваному спорі отримати грошове забезпечення за посадою начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , від якої позивач був відсторонений, за весь період його вимушеного прогулу на цій посаді - з 15.09.2017 по 30.06.2020, не має легітимної мети, не відповідає вимогам законності, так призведе фактично до отримання позивачем в періоді з 06.08.2018 одночасно двох грошових забезпечень.
Одночасно суд зауважує, що в питаннях компенсації має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. При цьому позивач не заперечує, що перебуваючи на посаді начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 , отримував належне грошове забезпечення.
Крім того суд вказує позивачу на те, що у судовому рішенні по справі №815/5179/17 не вказується про необхідність виплати відповідачем всіх належних видів грошового забезпечення позивачу по день скасування рішенням п.3 наказу №221 від 15.09.2017 року, як це тлумачить ОСОБА_1 .
Згідно до ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Враховуючи все вищенаведене суд доходить висновку, що у задоволенні заяви позивача слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 383 КАС України суд,-
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви поданої в порядку 383 КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Е.А.Іванов