Справа № 200/10767/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 р. Справа№200/10767/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача-1, Головного управління ДФС у Донецькій області, відповідача-2, Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення з урахуванням встановленої вислуги років (21 рік, 11 місяців, 02 дні) та оформлення всіх необхідних документів для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995);

- зобов`язати відповідача-1 провести розрахунок грошового забезпечення позивача, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995);

- скасувати рішення відповідача-2 №79 від 16.07.2021 про відмову в призначені пенсії за вислугу років позивачу;

- зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в період з 15 серпня 1995 року по 02 лютого 2001 року проходив служив в органах внутрішніх справ України, а з 02 лютого 2001 року по 17липня 2017 року в органах податкової міліції. Вислуга років станом на день звільнення 17липня 2017 року складає у календарному обчисленні 21 рік 11 місяців 02 дні. 09 червня 2021року у відповідь на його звернення відповідач-1 листом за №4391/10/05-97-09 повідомив про відсутність правових підстав для направлення заяви до органів ПФУ про призначення пенсії за вислугу років.

20 липня 2021 року у відповідь на звернення позивача відповідач-2 листом за №0500-1609-8/38877 направив Рішення №79 від 16 липня 2021 року про відмову в призначені за вислугу років. Рішення про відмову в призначені пенсії за вислугу років мотивовано відсутністю необхідної календарної вислуги років на день звільнення, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також у зв`язку з порушенням порядку подання заяви на призначення пенсії.

Позивач вважає вказані дії відповідальних осіб відповідачів незаконними та протиправними, а спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції, чинній на час призначення на посаду, яка передбачала право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Відповідно до інформації, якою володіє відповідач-1, вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 у календарному обчисленні становить 21 рік 11 місяць 02 дні. Пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. На момент звільнення зі служби позивач мав вислугу років значно менше ніж встановлена вказаним Законом для призначення пенсії. На момент розгляду справи судом, стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є чинною. Жодного рішення Конституційного Суду про її скасування немає, а тому слід керуватися строком, який встановлений саме сучасною редакцією Закону.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для призначення пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. Згідно з наказом Головного управління ДФС в Донецькій області від 14.07.2017 № 270-р позивача звільнено з посади органів податкової міліції за п.п. «ж» п.64 (за власним бажанням) 17.07.2017. На момент звільнення вислуга років у календарному обчисленні становила 21 рік 11 місяців 02 дні. Враховуючи викладене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову в призначені пенсії за вислугу років позивачу.

30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

21 вересня 2021 року від відповідачів витребувані докази.

03 листопада 2021 року продовжено строк підготовчого провадження.

25 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 15 грудня 2021 року.

У судове засідання, призначене на 15 грудня 2021 року, сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та відсутня потреба заслуховувати свідка чи експерта, і всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд, керуючись частиною 9 статті 205 КАС України, вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 15 серпня 1995 року служив в органах внутрішніх справ України по 02 лютого 2001 року (наказ про призначення ДІВС МВС України № 172 о/с від 03.08.1995, наказ про звільнення УМВС України Д/о № 16 о/с від 29.01.2001), та з 02 лютого 2001 року по 17 липня 2017 року служив в органах податкової міліції (наказ про призначення № 33 від 08 лютого 2001 року, наказ про звільнення № 270-о від 14 липня 2017 року).

25 травня та 27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з проханням провести розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

09 червня 2021 року листом за №4391/10/05-97-09 Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило позивача про відсутність у ГУ ДФС у Донецькій області правових підстав для направлення моєї заяви до органів ПФУ про призначення пенсії за вислугу років.

02 липня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15 серпня 1995 року).

16 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №79 про відмову в призначені пенсії за вислугу років. Рішення про відмову в призначені пенсії за вислугу років позивачу мотивовано відсутністю необхідної календарної вислуги років на день звільнення, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також у зв`язку з порушенням порядку подання заяви на призначення пенсії.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Законом України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Станом на 15 серпня 1995 року та 02 лютого 2001 року (дати прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ та в податкову міліцію) пункт «а» статті 12 Закону №2262-XII діяв в редакції Закону України від 04 лютого 1994 року №3946-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»:

«Право на пенсію за вислугою строків служби мають:

а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше».

Станом на 17 липня 2021 року (дату звільнення зі служби з податкової міліції) пункт «а» статті 12 Закону №2262-XII діяв в редакції в редакції Закону № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію»:

«Пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону».

Чинна редакція пункту «а» статті 12 №2262-XII не визнана неконституційною.

Суд також звертає увагу на те, що збільшення вислуги років для призначення пенсії для вислуги років відбулося відповідно до Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тобто за шість років до звільнення позивача зі служби.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Проаналізувавши вище наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки станом на день звільнення зі служби не мав відповідної, встановленої чинним законодавством, вислуги років.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, діяли в межах повноважень, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оскільки суд, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, ), Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3; ) про:

визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення з урахуванням встановленої вислуги років (21 рік, 11 місяців, 02 дні) та оформлення всіх необхідних документів для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995);

зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області провести розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995);

скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 16.07.2021 про відмову в призначені пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення на посаду - 15.08.1995), відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 28 грудня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко