Справа № 440/10426/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/10426/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач; ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якій з урахування уточненої позовної заяви /а.с. 48-51/, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області у вигляді відмови зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним №5773821, поданого 31 січня 2020 року (вважати Звіт неподаним), та видалити з інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність в боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 11016,72 грн., який виник на підставі вищевказаного звіту;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого 31 січня 2020 року (вважати Звіт неподаним) та видалити з інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність в боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 11016,72 грн., який виник на підставі вищевказаного звіту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2020 за №5773821 позивачем помилково подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік, у якому самостійно визначено суму ЄСВ до сплати 11016,72 грн. 13.02.2020 позивачем направлено заяву до контролюючого органу про зняття актуальності зі звіту, поданого помилково, та повідомлення про те, що позивач є інвалідом з дитинства та має пільгу по сплаті за себе єдиного внеску. Також 20.05.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила до суду вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2020 №Ф-10660-51/3064 та рішенням суду цю вимогу позивача було задоволено. На неодноразові звернення позивача щодо зняття актуальності зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік реєстраційний №5773821 Головне управління ДПС у Полтавській області повідомило, що в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 рахується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в сумі 11016,72 грн. та відповідач відмовив у знятті актуальності зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі №Д5 (річна) за 2019 рік, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10426/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від позивача Головного управління ДПС у Полтавській області докази та встановлено строк для їх надання до суду.

21 жовтня 2021 року до суду подано заяву Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року заяву Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі №440/10426/21 - залишено без задоволення.

28 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 112-114/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 21.01.2020 позивачем самостійно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік, у якому визначено суму ЄСВ до сплати 11016,72 грн. Вказує, що письмове звернення платника податків щодо визнання вказаного Звіту нечинним немає законодавчих підстав, оскільки пунктом 16 розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 №435, визначено, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник. Відповідач вважає, що визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2020 №Ф-10660-51/3064 на суму 11016,72 грн. не тягне за собою скасування нарахованої в інтегрованій картці відповідної суми недоїмки. Відповідач вважає, що спір, який розглядається у цій справі, вже вирішений у іншій адміністративній справі №440/2561/20, рішення у якій набрало законної сили.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 гр. з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 23.02.2018, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 11/. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 28.01.2017, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 8/.

З 01.02.2017 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності (2 група), що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 14.06.2019 №602 /а.с. 9/.

21.01.2020 позивачем до контролюючого органу подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 21.01.2020, у якому зазначено суму нарахованого єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн. /а.с. 14, 118/.

Отже, Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 21.01.2020, був поданий позивачем 21.01.2020, а не 31.01.2020, як зазначено у прохальній частині позову.

11.02.2020 до інтегрованої картки податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) внесено та обліковується сума недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн., що підтверджується витягами з інтегрованої картки /а.с. 115-116/.

Позивач звернувся до Кременчуцького управління Головного управління ДПС у Полтавській області із заявою /а.с. 15/, у якій просив зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі №Д5 (річна) за 2019 рік, як такий, що помилково поданий 21.01.2020, реєстраційний №5773821.

Листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.03.1010 №ФОП/1300/16-31-33-25 позивача повідомлено, що у разі самостійного визначення такими платниками бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах. Порядком №435 не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період після граничного терміну подання Звіту, також Порядком №435 не передбачено самостійне виправлення зазначеного типу помилок. Пунктом 16 розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 №435, визначено, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що письмове звернення від такого платника щодо визнання Звіту нечинним немає законодавчих підстав, оскільки пунктом 16 розділу ІІ Порядку №435 визначено, що відповідальним за правильність і достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

03.04.2020 ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10660-51/3064, якою позивача повідомлено, що станом на 31 березня 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 11016,72 грн. та зобов`язано позивача сплатити недоїмку в сумі 11016,72 грн. а.с. 17/.

20.05.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області в якому просила: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064, зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого 31 січня 2020 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №440/2561/20 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064. Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 31 січня 2020 року в інтегрованій карткі платника податків. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. /а.с. 18-20/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №440/2561/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року по справі № 440/2561/20 скасовано в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 31 січня 2020 року в інтегрованій карткі платника податків. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 по справі № 440/2561/20 - залишено без змін. /а.с. 21-23/.

Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №440/2561/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2561/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) (номер судового рішення в ЄДРСР 92601792).

За результатами розгляду звернення позивача від 28.12.2020 щодо зняття актуальності зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою №Д5 листом ГУ ДПС у Полтавській області від 04.02.2021 №2210/6/16-31-24-01-14 /а.с. 30-31/ позивача повідомлено, що позивачем 21.01.2020 самостійно подано в електронному вигляді Звіт №5773821 з таблицею 1 за 2019 рік, у якій платником податків відображені нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з січня по грудень 2019 року в сумі 11016,72 грн. В інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 по єдиному внеску станом на 02.02.2021 податковий борг складає 11016,72 грн., яка відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 є недоїмкою.

Вважаючи протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області, що полягають у відмові зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним №5773821, поданого 31 січня 2020 року (вважати Звіт неподаним), та дії відповідача, що полягають у відмові видалити з інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність в боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 11016,72 грн., який виник на підставі вищевказаного звіту, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже законодавцем з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав встановлено певні правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебували на розгляді у цьому або іншому суді.

Разом з цим, закриття провадження у справі за вказаних обставин можливе лише при наявності таких умов у їх сукупності: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом та з тих самих підстав; наявність судового рішення, що набрало законної сили.

Відсутність хоча б однієї з названих ознак виключає можливість закриття провадження за заявленим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області в якому просила: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064, зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого 31 січня 2020 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №440/2561/20 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064. Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 31 січня 2020 року в інтегрованій карткі платника податків. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. /а.с. 18-20/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №440/2561/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року по справі № 440/2561/20 скасовано в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 31 січня 2020 року в інтегрованій карткі платника податків. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 по справі № 440/2561/20 - залишено без змін. /а.с. 21-23/.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив таке: "Судовим розглядом встановлено, що в інтегрованій картці платника податку станом на 31.03.2020 за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в 11016,72 грн. Враховуючи, що вимога про сплату боргу скасована рішенням суду, яке є предметом апеляційного оскарження, та відсутні підстави вважати, що податковий орган, за наслідками судового розгляду не відкоригує відомості в інтегрованій картці, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зняти актуальність зі звіту в інтегрованій картці позивача шляхом виключення інформації про податковий борг на суму сумі11 016,72 грн є передчасними, тому не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.".

Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №440/2561/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2561/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) (номер судового рішення в ЄДРСР 92601792).

Так, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18.

У даній справі спір виник у зв`язку із оскарженням дій Головного управління ДПС у Полтавській області у вигляді відмови зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним №5773821, та відмови видалити з інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність в боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 11016,72 грн., який виник на підставі вищевказаного звіту, оскільки після визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064 судовим рішенням у справі № 440/2561/20 контролюючий орган не відкоригував відомості в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 та відмовився зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним №5773821, та видалити з інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відомості про наявність в боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 11016,72 грн., який виник на підставі вищевказаного звіту.

Отже, в обґрунтування позовних вимог у справі № 440/10426/21 позивачем наведені інші (відмінні) підстави позову.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що спір, який розглядається у цій справі, вже вирішений у іншій адміністративній справі №440/2561/20, рішення у якій набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно вимог Закону №2464-VI та Інструкції № 449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII перше речення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Наведена вище норма закону неконституційною не визнавались, а тому підлягає обов`язковому виконанню податковими органами.

Аналіз цієї норми в редакції, що діяла в спірний у цій справі період, свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а з врахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII, також члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, та за наявності двох обов`язкових умов: 1 - є пенсіонерами за віком або інвалідами, після законодавчих змін - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №1640/2837/18, який в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим для застосування судом першої інстанції.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 гр. з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 23.02.2018, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 11/.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 28.01.2017, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 8/.

З 01.02.2017 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності (2 група), що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 14.06.2019 №602 /а.с. 9/.

Відтак позивач відповідає критеріям, встановленим частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI, зокрема, є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, та отримує пенсію по інвалідності , тобто є особою, яка звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до приписів частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач не є платником єдиного внеску на умовах її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно до статті 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Оскільки в матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, то помилкова подача позивачем звіту не свідчить про добровільну участь у системі страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2019 у справі №806/1503/16.

Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не укладав, тому подання позивачем до контролюючого органу Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 21.01.2020 не є підставою для добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону №2464-VI, а тому саме по собі помилкове подання позивачем звіту не тягне виникнення у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Крім того, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №440/2561/20 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064.

В цій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №440/2561/20 в силу приписів статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили 29.09.2020.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03 квітня 2020 року №Ф-10660-51/3064 встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, та не доказується при розгляді у цій справі.

Пунктом 1 підрозділу 4 розділу 4 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за № 751/28881 (надалі - Порядок, чинний до 05.04.2021) встановлено, що для відображення в ІКП даних Звітних документів використовуються облікові показники (операції) щодо нарахування/ зменшення/ збільшення/ виключення з обліку. Звітні документи зі статусом Повністю введено (крім документів зі станами обробки Вважається неподаним або Історія подання) автоматично обробляються інформаційною системою органів ДФС в частині відображення даних, що впливають на стан розрахунків платника із бюджетом, в ІКП.

Згідно з пунктом 2 підрозділу 2 розділу 4 цього Порядку прийняття Звітного документа є обов`язком контролюючого органу.

При прийманні поданих платниками Звітних документів здійснюється контроль щодо наявності/достовірності обов`язкових реквізитів, визначених пунктами 48.3, 48.4 статті 48 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України. Інші показники, зазначені у Звітному документі, до його прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти Звітний документ з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, у тому числі висунення будь-яких умов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такого, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо), забороняється.

При відсутності зауважень до оформлення Звітного документа він вважається прийнятим та реєструється датою фактичного отримання органом ДФС.

Якщо Звітний документ оформлено з порушеннями, платнику надається письмове повідомлення про відмову у його прийнятті із зазначенням причин такої відмови. Звітний документ реєструється в інформаційній системі органів ДФС з ознакою «Вважається неподаним» та інформацією про причини відмови у прийнятті.

Дані Звітних документів, поданих платниками на паперових носіях, переносяться до інформаційної системи органів ДФС у терміни, встановлені регламентом комп`ютерної обробки Звітних документів (далі - Регламент комп`ютерної обробки).

Після повного внесення даних Звітного документа такий документ отримує статус «Повністю введено».

Для звітних документів, поданих засобами електронного зв`язку в електронній формі, статус «Повністю введено» вважається присвоєним за умовчанням.

Відповідальними за приймання та реєстрацію Звітних документів незалежно від способу подання є відповідні структурні підрозділи органів ДФС згідно з функціональними обов`язками та порядком приймання та реєстрації Звітних документів органами ДФС.

Отже, нормами законодавства, чинними на час подання позивачем Звіту передбачено встановлення таких ознак документа: «Вважається неподаним», «Повністю введено», «Історія подання». Такої ознаки документа як "зняття актуальності" на час подання позивачем відповідного Звіту законодавство України не містило. Законодавством України не було передбачено права або обов`язку контролюючого органу встановлювати ознаку Звіту "знята актуальність" або "неактуальний".

При цьому, прийняття Звітного документа є обов`язком контролюючого органу, при прийманні поданих платниками Звітних документів здійснюється виключно контроль щодо наявності/достовірності обов`язкових реквізитів, визначених пунктами 48.3, 48.4 статті 48 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, а інші показники, зазначені у Звітному документі, до його прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пункту 2 підрозділу 2 розділу 4 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943, який набрав чинності 05.04.2021, прийняття Документа звітності є обов`язком податкового органу.

Під час приймання поданих платниками Документів звітності здійснюється контроль щодо наявності/достовірності обов`язкових реквізитів, визначених пунктами 48.3, 48.4 статті 48 розділу II Кодексу, а для звітності з єдиного внеску - визначених Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905 (далі - Порядок № 435). Інші показники, зазначені у Документі звітності, до його прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи територіального органу ДПС прийняти Документ звітності з будь-яких причин, не визначених статтями 48, 49 розділу II Кодексу та Порядком № 435, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такого зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, суми бюджетного відшкодування, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо), забороняється.

У разі відсутності зауважень до оформлення Документа звітності він вважається прийнятим та реєструється датою фактичного отримання податковим органом, а для звітності з єдиного внеску, направленої поштовим відправленням, датою отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі звітністю.

Якщо Документ звітності оформлено з порушеннями, платнику у терміни, встановлені пунктом 49.11 статті 49 розділу II Кодексу, надається або надсилається письмове повідомлення про відмову у його прийнятті (для звітності з єдиного внеску у формі Повідомлення про визнання звітів страхувальників (роботодавців) щодо сум нарахованого єдиного внеску такими, що не подавались) із зазначенням причин такої відмови. Документ звітності зберігається в інформаційній системі з ознакою «Вважається неподаним» та інформацією про причини відмови у прийнятті.

Дані Документів звітності, поданих платниками на паперових носіях, переносяться до інформаційної системи з обов`язковою перевіркою відповідності паперовому носієві у терміни, встановлені Регламентом комп`ютерної обробки звітності.

Після повного внесення даних Документа звітності такий документ отримує статус «Повністю введено».

Для Документів звітності, поданих засобами електронного зв`язку в електронній формі, статус «Повністю введено» вважається присвоєним за умовчанням.

Приймання та реєстрація Документів звітності незалежно від способу подання здійснюється відповідними структурними підрозділами територіальних органів ДПС згідно з функціональними обов`язками та Регламентом комп`ютерної обробки звітності.

При цьому відповідно до п. 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: 49.11.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; 49.11.2. у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Отже, з 05.04.2021 прийняття Звітного документа є обов`язком контролюючого органу, при прийманні поданих платниками Звітних документів здійснюється виключно контроль щодо їх заповнення на предмет дотримання пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, а для звітності з єдиного внеску щодо наявності/достовірності обов`язкових реквізитів, визначених Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, інші показники, зазначені у Звітному документі, до його прийняття перевірці не підлягають.

З 05.04.2021 нормами законодавства передбачено встановлення таких ознак документа: «Повністю введено», «Вважається неподаним», «Історія подання» (присвоюється відповідно до пункту 4 цього підрозділу), «Видалений» (присвоюється у зв`язку з помилковою реєстрацією посадовою особою територіального органу ДПС поданого на паперовому носієві Документа звітності)). Такої ознаки документа як "зняття актуальності" на даний час законодавство України не містить. Законодавством України також не передбачено права або обов`язку контролюючого органу встановлювати ознаку Звіту "знята актуальність" або "неактуальний".

Зважаючи на викладене вище, та враховуючи, що обов`язкові реквізити, визначені пунктами 48.3, 48.4 статті 48 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України у поданому позивачем Звіті відповідали критеріям наявності/достовірності, у податкового органу були відсутні підстави для надання Звіту позивача статусу «Вважається неподаним», а з 05.04.2021 також відсутні обставини, за яких в силу наведених вище норм Звіту позивача можливо було б присвоїти статус «Вважається неподаним», тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Полтавській області у вигляді відмови зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним №5773821, поданого 31 січня 2020 року (вважати Звіт неподаним), та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області зняти актуальність зі Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік за реєстраційним № 5773821 поданого 31 січня 2020 року (вважати Звіт неподаним), - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно з п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511), фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Отже, позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску за 2019 рік та не мав обов`язку подавати звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2019 рік.

Відповідно до пункту 2 підрозділу 2 розділу 4 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за № 751/28881 (чинного до 05.04.2021), якщо після подання Звітного документа платник податків подає до граничного строку подання новий Звітний документ із виправленими показниками, поданий раніше Звітний документ стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Дані Звітного документа, який отримує ознаку стану обробки «Історія подання», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за таким Звітним документом виключаються з ІКП. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).

Крім того, ознаку стану обробки «Історія подання» отримують звітні документи, для яких відповідальними за адміністрування відповідного податку підрозділами проводяться нарахування у ручному режимі (крім ПДВ) (наприклад, якщо відповідно до пункту 46.4 статті 46 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України платник податків подає разом з таким Звітним документом доповнення, складені за довільною формою (податковий компроміс, введення у зв`язку з податковою реформою нових податків тощо)).

Вказане проведення нарахувань здійснюється підрозділами, відповідальними за адміністрування відповідного податку, у період до настання граничної дати сплати грошового зобов`язання та відображається в ІКП з використанням облікових показників (операцій) щодо нарахування/ зменшення/ збільшення таких зобов`язань, пені.

Згідно з приписами пункту 1 підрозділу 4 розділу 4 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943, який набрав чинності 05.04.2021, документи звітності зі статусом «Повністю введено» (крім документів зі станами обробки «Вважається неподаним» або «Історія подання» (присвоюється відповідно до пункту 4 цього підрозділу) або «Видалений» (присвоюється у зв`язку з помилковою реєстрацією посадовою особою територіального органу ДПС поданого на паперовому носієві Документа звітності)) та показники щодо сум грошових зобов`язань, самостійно визначених платником, які в автоматичному режимі не були відображені в ІКП, потрапляють до реєстру «Нерознесені декларації (розрахунки)».

Підрозділ, відповідальний за адміністрування платежів, відпрацьовує реєстр «Нерознесені декларації (розрахунки)» у терміни, визначені Регламентом комп`ютерної обробки звітності.

Якщо Документ звітності не підлягає рознесенню до ІКП, то підрозділ, відповідальний за адміністрування платежів, виключає його з реєстру «Нерознесених декларації (розрахунків)».

Відповідно до пункту 4 підрозділу 4 розділу 4 цього Порядку, якщо після подання Документа звітності платник подає до граничного строку подання новий Документ звітності із виправленими показниками, поданий раніше Документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Документи звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаки стану обробки «Вважається неподаним», «Історія подання», «Видалений», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за такими Документами звітності, автоматично обробляються інформаційною системою в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП сум грошових зобов`язань. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).

Крім того, ознаку стану обробки «Історія подання» отримують Документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Зважаючи на наведені вище норми, та враховуючи, що Інструкція № 449 не передбачає можливості подання Звітного документу із виправленими показниками, проте позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону №2464-VI та не мав обов`язку його подавати, а контролюючому органу було достовірно відомо про цю обставину та було достовірно відомо про факт помилкового подання позивачем у електронній формі відповідного Звіту, беручи до уваги те, що у контролюючого органу не було підстав для надання ознаки стану обробки Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року, реєстраційний номер №5773821, «Вважається неподаним», суд дійшов висновку, що Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску по формі № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року, реєстраційний номер №5773821, контролюючий орган повинен був присвоїти в інформаційній системі ознаку «Історія подання».

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (чинного до 05.04.2021), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Згідно з приписами Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943, який набрав чинності 05.04.2021, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу (пункт 2 розділу І).

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею (пункт 1 розділу ІІ цього Порядку).

Як встановлено судом, 11.02.2020 до інтегрованої картки податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) внесено та обліковується сума недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн., що підтверджується витягами з інтегрованої картки /а.с. 115-116/.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що інтегрована картка податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування містить помилкову інформацію та облікові показники про недоїмку єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн., обов`язку щодо сплати якої фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не має.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався до контролюючого органу із зверненнями, у яких повідомляв про помилковість подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 21.01.2020.

Таким чином, нараховуючи та обліковуючи в інтегрованій картці платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) суму недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн. відповідач діяв з порушенням ст. 67 Конституції України та ч. 4 ст. 4 Закону України №2464-VI, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області, що полягає у не наданні в інформаційній системі статусу "Історія подання" Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року (реєстраційний номер 5773821), поданому ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати в інформаційній системі статус "Історія подання" Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року (реєстраційний номер 5773821), поданому ОСОБА_1 , а також визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо нарахування та обліковування в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) суми недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016 грн. 72 коп. (одинадцять тисяч шістнадцять гривень сімдесят дві копійки), що внесена до інтегрованої картки 11 лютого 2020 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області вилучити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) суму недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016 грн. 72 коп. (одинадцять тисяч шістнадцять гривень сімдесят дві копійки), яка внесена до інтегрованої картки 11 лютого 2020 року.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю з мотивів, що наведені вище.

Таким чином, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується платіжним дорученням /а.с. 5/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держаного бюджету України /а.с. 42/.

Зважаючи на наведені вище норми, враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. (908 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області, що полягає у не наданні в інформаційній системі статусу "Історія подання" Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року (реєстраційний номер 5773821), поданому ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати в інформаційній системі статус "Історія подання" Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми № Д5 (річна) за 2019 рік від 21 січня 2020 року (реєстраційний номер 5773821), поданому ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо нарахування та обліковування в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) суми недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016 грн. 72 коп. (одинадцять тисяч шістнадцять гривень сімдесят дві копійки), що внесена до інтегрованої картки 11 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області вилучити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) суму недоїмки єдиного внеску в розмірі 11016 грн. 72 коп. (одинадцять тисяч шістнадцять гривень сімдесят дві копійки), яка внесена до інтегрованої картки 11 лютого 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич