Справа № 500/3070/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3070/21 пров. № А/857/19438/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, головуючий суддя Мартиць О.І., ухвалене у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Тернопільській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №16984-13 від 06.05.2021 року, зобов`язати відповідача внести зміни до ІС "Податковий блок" достовірні відомості про сплату позивачем ЄСВ за 2012 рік, про скасування рішень на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року по справі №500/2231/20 та пов`язаних з ними сум пені за несвоєчасну сплату ЄСВ; визнати неправомірними дії відповідача щодо внесення в довідку №7698/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 24.05.2021 року недостовірних відомостей про суми сплаченого позивачем ЄСВ за листопад та грудень 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що недостовірність відомостей про сплату позивачем ЄСВ за 2020 рік ґрунтується на недостовірних даних обліку сум ЄСВ в інформаційній системі відповідача "Податковий блок" через не виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №500/2231/20.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2021 року №Ф-16984-13; зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області провести коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по виду бюджету 70 (цільові фонди, код класифікації доходів бюджету 71040000) шляхом виключення суми боргу (недоїмки) згідно вимоги №Ф-16984-13 від 06.05.2021 року в розмірі 3920,46 грн.; зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області видати нову довідку щодо нарахування і сплату єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що контролюючим органом виконано рішення суду, оскаржена у даній справі вимога про сплату боргу (недоїмки) відкликана з органів виконавчої служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, самозайнята особа - адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, відповідно до листів непрацездатності серії АДШ №027646 та серії АДШ №027591 (а.с. 6), перебував на амбулаторному лікуванні в період з грудня 2020 року по січень 2021 року.

З метою одержання допомоги з тимчасової втрати працездатності, позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.04.2021 року про надання інформації щодо нарахованого та сплаченого позивачем єдиного соціального внеску за вказаний період.

На вимогу позивача, відповідач видав довідку №7698/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 24.05.2021 року, у якій зазначено, що станом на 01.05.2021 року по інтегрованій картці платника податків, по коду класифікації доходів бюджету 71040000 у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сума боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 3 920,46 грн.

Також у цій довідці відображено суми нарахованого та сплаченого ОСОБА_1 єдиного соціального внеску у відповідності до поданих ним звітів додаток №5 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік за кодом платежу 71040000, сплачено єдиний внесок в розмірі 22% від мінімальної заробітної плати нарахованої за період з 01.08.2018 року по 31.12.2020 року. (а.с.7).

У зазначеній довідці позивач повинен був сплатити ЄСВ у листопаді 2020 року 5 720 грн, однак сплатив 2 900 грн, а в грудні 2020 року 1 100 грн, сплатив 0 грн, тому заборгованість склала 3 920 грн.

В матеріалах справи міститься квитанція №М0АА-033А-90А3-В998 від 17.01.2021 року про сплату ОСОБА_1 ЄСВ, як адвокатом 22% за 4 кв. 2020 року у сумі 8800,00 грн (арк.спр.4) та квитанція №7ЕТ8-84РР-КАР8-НМА1 від 17.01.2021 року про сплату - ОСОБА_1 ЄСВ як адвокатом 22% у сумі 1100,00 грн. (арк.спр.3).

Позивач вважав, що наведені у вказаній довідці відомості в частині неповноти оплати позивачем ЄСВ за листопад 2020 року та несплати ЄСВ за грудень 2020 року не відповідають дійсності, оскільки така сплата ним здійснена у повному обсязі та у всіх періодах, на підтвердження чого надав відповідні платіжні документи, а тому відомості, внесені відповідачем у довідку №7698/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 24.05.2021 про суму сплаченого позивачем єдиного соціального внеску за період з серпня 2018 року по грудень 2019 включно є недостовірними, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відображення такої недостовірної інформації відповідачем перешкоджає позивачу одержати допомогу з тимчасової втрати працездатності згідно долучених до матеріалів справи листків непрацездатності.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року у справі №500/2231/20 залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року, яким скасовано рішення ГУ ДПС у Тернопільській області про застосування до ОСОБА_1 штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 03.12.2015 року, № від 03.12.2015 року, № від 25.07.2019 року, № від 28.09.2018 року.

При цьому судом враховано, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року в справі №819/415/14-а була скасована вимога Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції про сплату боргу (недоїмки) №Ф-55389-17 від 04.02.2014 року, про сплату позивачем єдиного внеску в сумі 715,95 грн, на підставі якої були прийняті рішення про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 03.12.2015 року, № від 03.12.2015 року, № від 25.07.2019 року, № від 28.09.2018 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не відобразив належну суму сплаченого позивачем єдиного соціального внеску в розмірі 22% за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року для отримання довідки про нарахування і сплату ЄСВ з метою одержання допомоги з тимчасової втрати працездатності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Як встановлено пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону передбачено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно із ст. 9 Закону днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Статтею 25 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно несплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

На суму недоїмки, відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2464-VI, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штрафу розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; приписами вказаного пункту, в редакції чинній з 01.01.2015 року, передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, (далі - Інструкція №449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Пунктом 3 вказаного розділу Інструкції передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до пункту 1, підпункту 2 пункту 2 розділу VІІ Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Якщо особа самостійно не сплачує єдиний внесок та має на кінець звітного року недоїмку за сплати єдиного внеску, орган доходів і зборів надсилає такій особі вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Матеріалами справи підтверджується, що 04 лютого 2014 року Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією винесено вимогу №Ф-55389-17 про сплату боргу, згідно з якою у позивача станом на 01 жовтня 2013 року рахувалася заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 751,95 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року в справі №819/415/14-а, скасовано вимогу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів в Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-55389-17 від 04.02.2014 року.

При цьому, з інтегрованої картки платника податків позивача видно, що заборгованість в сумі 751,95 грн., визначена вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2014 року №Ф-55389-17 та скасована в судовому порядку, податковим органом не відображена.

Таким чином, відповідач не відобразив належну суму сплаченого позивачем єдиного соціального внеску в розмірі 22% за період з грудня 2019 року по грудень 2020 для отримання довідки про нарахування і сплату ЄСВ з метою одержання допомоги з тимчасової втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2021 року №Ф-16984-13, та зобов`язання провести коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по виду бюджету 70 (цільові фонди, код класифікації доходів бюджету 71040000) шляхом виключення суми боргу (недоїмки) згідно вимоги №Ф-16984-13 від 06.05.2021 року в розмірі 3920,46 грн., а належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ДПС у Тернопільській області видати нову довідку щодо нарахування і сплату єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі №500/3070/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року.