Справа № 420/14619/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.07.21 № 6 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірним рішенням на неї накладено штраф за порушення ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95 від 19.12.95, а саме за роздрібний продаж підприємцем алкогольних виробів без ліценції на роздрібну торгівлю. При цьому акт фактичної перевірки складений за її відсутності та позивачу не видавався, а про його зміст останній стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи № 946/5753/21 в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області. Водночас, згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.21 № 946/5753/21 суд прийшов до висновку про відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закрито провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Отже оскільки судовим рішенням встановлено факт відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, це свідчить про безпідставність застосування ГУ ДПС в Одеській області штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням від 22.07.21 № 6.

Ухвалою судді від 19.08.21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.09.21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що співробітниками податкового управління проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , в ході якої встановлено роздрібний продаж алкогольних напоїв без ліценції на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС в Одеській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.07.21 № 6 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17 000 грн.

Ухвалою суду від 14.09.21 в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 05.11.21 ГУ ДПС в Одеській області зобов`язано надати до суду в п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. Витребувано від ГУ ДПС в Одеській області копії матеріалів фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом № 11538/15/02/РРО/ НОМЕР_1 від 11.06.21.

Ухвалою суду від 06.12.21 витребувано від ГУ ДПС в Одеській області копії матеріалів фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом № 11538/15/02/РРО/ від 11.06.21. Попереджено керівника ГУ ДПС в Одеській області про те, що невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

21.12.21 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшли витребувані матеріали.

Відповідь на відзив від сторони позивача до суду не надійшла.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 05.10.2020 Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, запис 000000029.

Видами діяльності підприємця обрано: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На підставі ст. 20, пп. 80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області № 3710-п від 03.06.21, направлень на перевірку від 03.06.21 № № 6792, 6791 співробітниками податкового органу 04.06.21 о 10:57 год. проведено факту перевірку господарської одиниці магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , за результатам якої складено акт фактичної перевірки від 11.06.21 № 11538/15/02/РРО/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено, серед іншого, факту продажу слабоалкогольного напою: сидр (чек № 380 від 07.04.21 о 18:27, 35 х 3 = 105 грн; чек № 369 від 05.04.21 о 18:25, 35 х 4 = 140 грн) без наявності відповідної ліценції, чим порушено ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95 від 19.12.95.

На підставі акту перевірки від 11.06.21 № 11538/15/02/РРО/ НОМЕР_1 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.07.21 № 6 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17 000 грн, за порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР від 19.12.95.

Не погодившись із застосованим штрафом позивач звернулась за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з п. 81.2 ст. 81 ПКУ посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Згідно акту № 1843/15-32-07-06 від 14.06.21 відмови від підписання та отримання акту про результати фактичної перевірки від 11.06.21 № 11538/15/02/РРО/ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовилася від підписання та отримання акту про результати фактичної перевірки.

Отже суд відхиляє посилання позивача в адміністративному позові на те, що акт перевірки складений за її відсутності та позивачу не видавався, а про його зміст останній стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи № 946/5753/21 в Ізмаїльському міськрайонному суді.

Крім того, відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення №352/11/15-32-07-06-15 від 11.06.2021 за ч.1 ст. 164 КУпАП в зв`язку з тим, що було встановлено реалізацію алкогольних напоїв без відповідно ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, згідно акту перевірки від 11.006.2021 року, бланк акту №003264, чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (із змінами та доповненнями) та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.21 по справі № 946/5753/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що згідно акту перевірки від 11.06.2021 року, бланк акту №003264, в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж слабоалкогольного напою: сидр, без наявності відповідної ліцензії.

Так, протокол про адміністративне правопорушення був складений за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що було встановлено реалізацію алкогольних напоїв без відповідно ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Суд зазначив, що єдиним доказом на підтвердження порушень ОСОБА_1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.2015, за що передбачена відповідальність за ч.1ст. 164 КУпАП, фактично є акт перевірки від 11.06.2021, бланк акту №003264, оскільки жодного іншого документу в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, у відповідності до яких працівниками ГУ ДФС в Одеській області був зафіксований факт хоча б один факт реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв за готівкові кошти, зокрема оперативна закупівля, або показання свідків, які придбавали напої або інші докази.

В протоколі №352/11/15-32-07-06-15від 11.06.2021 не вказані місце, час вчинення цього адміністративного правопорушення, тобто не вказані фактичні обставини правопорушення.

ФОП ОСОБА_1 з 14.05.2021 має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту), не зазначення місця і часу вчинення адміністративного правопорушення позбавляє суд встановити, коли саме відбулась подія до отримання ліцензії або після.

На підставі викладеного Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області прийшов до висновку, що досліджені докази свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, та є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 4 ст. 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку.

При цьому суди також повинні враховувати вимоги щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Водночас особливістю преюдиційних обставин, передбачених ч. 6 ст. 78 КАС України, є їх обов`язковість для суду, що розглядає справу.

За ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми, на відміну від норми ч.4 ст.78 КАС України, прямо вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.

Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи позивача про обов`язковість вищезазначеної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, як преюдиційного рішення, при вирішенні даного спору, у зв`язку із чим вважає за необхідне надати власну оцінку зібраним судом доказам.

За твердженням позивача, спірним податковим повідомленням-рішенням її безпідставно притягнуто до фінансової відповідальності за порушення ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, оскільки в неї наявна ліценція на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту), дата реєстрації 12.05.21, реєстраційним номер 2100106, термін дії з 14.05.21 до 14.05.22, видана начальником відділу ліцензування торгівлі підакцизними товарами та зберігання пального управління контролю за підакцизними товарами.

Згідно з ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

З огляду на надані за вимогою суду ГУ ДПС в Одеській області матеріали фактичної перевірки, контрольним заходом встановлено факт продажу в магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , слабоалкогольного напою: сидр (чек № 380 від 07.04.21 о 18:27, 35 х 3 = 105 грн; чек № 369 від 05.04.21 о 18:25, 35 х 4 = 140 грн) без наявності відповідної ліценції, чим порушено ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95 від 19.12.95.

Таким чином, перевіркою встановлено продаж ФОП ОСОБА_1 сидру 5 та 7 квітня 2021 р. згідно з перевіреними під час фактичної перевірки чеками, тоді як термін дії ліцензії № 2100106 встановлено з 14.05.21 та до 14.05.22. При цьому, за наказом ГУ ДПС в Одеській області від 03.06.21 № 3710-п, фактичну перевірку належало провести за період діяльності з 05.10.2020 по дату закінчення фактичної перевірки.

Відтак, матеріалами справи підтверджується стверджуване контролюючим органом порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95, яке полягає у продажі алкогольного напою (сидру) без наявності відповідної ліценції.

Згідно з ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.