Справа № 300/7578/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" грудня 2021 р. справа № 300/7578/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якій просить:
- визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи судді половини строку навчання, проходження строкової служби в армії, 4 роки служби в органах МВС та 1 рік роботи на посаді помічника прокурора Бережанського району Тернопільської області;
- зобов`язати здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16.12.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. Стаж його роботи на посаді судді, який дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання складає 26 років 6 місяців 1 день. У червні 2021 року звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок довічного грошового утримання включаючи до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання, періоду проходження строкової служби в армії, служби в органах МВС та перебування на посаді помічника прокурора, за результатами розгляду якої, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до стажу роботи ці періоди. Внаслідок цього розмір довічного грошового утримання позивача зменшено з 80% до 62%. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що грубо порушують його права як громадянина України та судді у відставці щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його належного матеріального та соціального забезпечення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 20.12.2021 (а.с.148-154). Щодо заявлених позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що в Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області відсутні підстави для зарахування до стажу судді з якого нараховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди період роботи позивача в органах МВС та на посаді помічника прокурора, а також половину строку навчання на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського та періоду проходження строкової служби в армії. В зв`язку із наведеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 звільнений з посади судді Апеляційного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначено стаж 26 років 6 місяців 1 день (а.с.57-60).
Позивач з 16.12.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до Закону № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання судді визначено у розмірі 90% суддівської винагороди (а.с.72,73).
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі № 300/1718/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 25.02.2021 проведено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки від 02.03.2020 за № 04-12/103-20, виходячи з 62% розміру суддівської винагороди діючого судді за відповідною посадою.
У розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначено що загальний трудовий стаж (повний) складає 26 років 06 місяців 01 день. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховані періоди:
- з 16.06.1990 по 03.07.2001 - на посаді народного судді Долинського районного народного суду Івано-Франківської області;
- з 04.07.2001 по 18.07.2011 - на посаді народного судді Галицького районного суду Івано-Франківської області;
- з 19.07.2011 по 15.12.2016 - на посаді судді Апеляційного суду Івано-Франківської області.
На звернення позивача, листом від 02.07.2021 відповідач повідомив, що тільки до стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби. Періоди роботи, зазначені в «Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», який долучений ОСОБА_1 враховується виключно для обчислення стажу, який дає право судді на відставку. Тобто ці періоди не можуть бути зараховані для збільшення відсотків заробітку для обчислення довічного грошового утримання, оскільки чинним законодавством передбачено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 62 відсотка (50%+(6*2)%)) обчислено відповідно до пункту 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (а.с.10).
Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо неврахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського, періодів служби в органах МВС та роботи на посаді помічника прокурора, з метою захисту свого порушеного права на належний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 у період з 08.05.1978 по 13.05.1980 проходив службу в рядах Радянській армії, про що також свідчить наявна в матеріалах справи копія воєнного білету від 08.05.1978 серії НК №3939079.
Згідно копії диплому серії НОМЕР_1 , позивач з 01.09.1980 по 27.06.1984 навчався на денній формі навчання на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського.
Згідно записів трудової книжки, а також довідки УМВС України в Івано-Франківській області від 17.07.2006 №4/2506 ОСОБА_1 з 01.08.1984 призначений на посаду слідчого Верховинського РВВС. З 01.09.1984 позивача переведено на посаду оперуповноваженого БРСВ Рогатинського РВВС, де він працював до 01.08.1988.
Далі, 20.12.1988 ОСОБА_1 призначений на посаду помічника прокурора Бережанського району Тернопільської області.
На момент виходу позивача у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди було регламентовано нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (надалі Закон № 1402).
Так, ст. 142 Закону України №1402 передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що при вирішенні спору слід керуватися нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (надалі за текстом - Закон №2453).
Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Частиною 3 ст.141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач призначений на посаду народного судді Долинського районного народного суду Івано-Франківської області в червні 1990 року.
На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді діяли Закон УРСР "Про судоустрій України" від 05.06.1981 №2022-X та Закон СРСР від 4 серпня 1989 року № 328-І "Про статус суддів в СРСР", однак вказані Закони не передбачали права судді на відставку та відповідно не регламентували питання обчислення стажу, який дає право на відставку.
Під час здійснення позивачем судочинства набрав чинності Закон України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" та вступив у дію Указ Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".
Відповідно до частини першої ст. 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції чинній на час здійснення позивачем судочинства передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Суд бере до уваги, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010, який було прийнято та який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до пункту 1 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.
Згідно ч. 3 ст. 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Враховуючи приписи абз. 3 статті 1 Указу Президента України № 584/95, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не врахований період проходження строкової військової служби тривалістю 2 роки 6 днів та половина строку навчання позивача у Харківському юридичному інституту ім. Ф.Е. Дзержинського.
Відповідно до довідки УМВС України в Івано-Франківській області від 17.07.2006 №4/2506 ОСОБА_1 з 01.08.1984 призначений на посаду слідчого Верховинського РВВС. З 01.09.1984 позивача переведено на посаду оперуповноваженого БРСВ Рогатинського РВВС, де він працював до 01.08.1988 та виконував роботу слідчого (а.с.24).
Таким чином, суд зазначає, що відповідачем безпідставно не був врахований стаж позивача на посадах слідчого, який має бути врахований відповідно до приписів абз.2 ч.4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів".
Щодо стосується зарахування періоду роботи позивача в органах прокуратури до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як зазначалось вище, за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується, зокрема, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до роз`яснення поняття «прокурор», яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.
Отож, в аспекті спірних правовідносин суд вважає за необхідне звернути увагу на те, оскільки за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз`яснення поняття «прокурор» міститься у ст. 56 Закону № 1789-XII, що стосується поняття "слідчий", то його необхідно трактувати за аналогією, та застосовувати положення ст. 43 Закону № 2862-ХІІ в цій частині, коли йдеться про вирішення питання про можливість зарахування періоду роботи в прокуратурі до стажу, який дає право на відставку судді.
Так як посада "помічник прокурора" охоплюється поняттям "прокурор", та враховуючи його визначення, яке міститься у ст. 56 Закону № 1789-XII, суд вважає, що у відповідача відсутні законні підстави не зараховувати період роботи позивача на посаді помічника прокурора до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді перевищує показник у 10 років, то положення наведених вище актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду трудової діяльності, котрий включається до стажу роботи заявника на посаді судді.
Цей висновок суду ґрунтується також і на положеннях Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 №1798-VIII, яким були внесені зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень якого було доповнено абз.4 такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".
Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, на юридичному факультеті, періоду проходження строкової служби в армії, служби в органах МВС та перебування на посаді помічника прокурора, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, слід визнати протиправним. Такі дії відповідача мали наслідком неправомірне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при його перерахунку.
Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді (26 років 6 місяців 1 день), календарний період проходження строкової служби (2 роки 6 днів), половину строку навчання у вищому учбовому закладі (1 рік 10 місяців 28 днів), роботу органах МВС (4 роки 1 день) та на посаді помічника прокурора (1 рік 5 місяців 26 днів).
Зважаючи на це, відповідач повинен при кожному наступному перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивача враховувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, період проходження строкової служби (2 роки 6 днів), половину строку навчання у вищому учбовому закладі (1 рік 10 місяців 28 днів), роботу в органах МВС (4 роки 1 день) та на посаді помічника прокурора (1 рік 5 місяців 26 днів).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Підсумовуючи все вищевикладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, який має бути ефективним та виключати подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи судді половини строку навчання, проходження строкової служби в армії, 4 роки служби в органах МВС та 1 рік роботи на посаді помічника прокурора Бережанського району Тернопільської області.
Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, необхідно стягнути з Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи судді половини строку навчання денною формою на юридичному факультеті у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, проходження строкової служби в армії, періоду служби в органах МВС та роботи на посаді помічника прокурора Бережанського району Тернопільської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.