Справа № 1520/9355/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 р.Справа № 520/9355/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 09.09.21 року по справі № 520/9355/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якій просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 року про коригування митної вартості;

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 та рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зазначає, що ним були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не було прийнято їх до уваги при прийнятті спірних рішень. Вважає, що висновки відповідача щодо невідповідності обраного декларантом першого методу визначення митної вартості товару є необґрунтованими.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 про коригування митної вартості.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Слобожанська митниця Держмитслужби, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 по справі №520/9355/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 по справі №520/9355/21 є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Порушення норм процесуального права, що призвели до ухвалення незаконного судового рішення та неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме ст.ст.52-64, 257, 266 Митного кодексу України. Зазначає, що контроль правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за UА807170/2020/056123 від 26.10.2020 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МК України перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст. 336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Вказує, що спрацювання АСАУР є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більм ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи. За даною ЕМД в АСМО Інспектор було згенеровано профіль ризиків АСАУР, зокрема за кодом 105-2,106-2 По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (2). Здійснити, перевірку правильності визначення митної вартості.. З цього слідує, що у Слобожанської митниці Держмитслужби виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості. Вважає, що судом проігноровано пояснення митниці що підставою для запиту у декларанта додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України стали обґрунтовані підстави митного органу вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів враховуючи виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, зокрема: Дата оформлення митної декларації країни відправлення раніше дати видачі коносаменту, а саме - вантажна митна декларації країни відправлення № Ш612041 датована 06.02.2021, проте містить реквізити коносаменту № LSSZEC210200589, який виданий пізніше - 13.02.2021; в наданому прайс-листі відсутня дата, отже неможливо встановити актуальність цін вказаних в ньому; У наданому платіжному дорученні Swift від 18.11.2020 у графі призначення платежу не зазначені реквізити зовнішньоекономічного рахунку; Декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог статті 254 МКУ, та не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп. Окрім того, зазначає, що декларантом до митного оформлення подано лише коносамент №LSSZEC210200589 від 13.02.2021 та Довідку про транспортні витрати №354047 від 19.04.2021, проте, звертає увагу, що надані документи (є похідними від основного документу, на підставі якого позивачу надавалися послуги з перевезення - договору транспортно-експедиторського обслуговування, який не був поданий до митного оформлення разом з ЕМД №UA807170/2021/023056. Крім того, зазначає, що вартість послуг морського перевезення вказана у Довідці про транспортні витрати по маршруту порт XINGANG (China) - Chomomorsk (Ukraina) №354047 від 19.04.2021, однак, як вже зазначено раніше п.4.1 контракту № DHZ201030SY від 09.11.2021 передбачено інші умови поставки - FOB Tianjin (China. Посилається на правові позиції Верховного Суду по справах №520/4787/19 і №520/3421/19. Вказує, що відповідно до ч. 6 ст.54 та ч.2 ст.58 МК України митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2021/000750/2 за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, оформлених позивачем раніше. Посилається, що судом першої інстанції не було надано оцінку доводам відповідача, що підставою винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару була відсутність документів що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Вважає, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст.2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України. Неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме, ст.ст.52-64, 257, 266 МК України.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним, справедливим, обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, просив апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі №520/9355/21 - без змін.

Позивач та представник позивача в суді апеляційної інстанції заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Слобожанською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 щодо інвентарю та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою - тренажери із змінними механізмами обтяження (деякі частково у розібраному стані для зручності транспортування), а саме: Слобожанською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 щодо інвентарю та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою - тренажери із змінними механізмами обтяження (деякі частково у розібраному стані для зручності транспортування), а саме: Treadmill / бітова доріжка арт. Х8200А - 5 шт., Adjustable Crossover / Кросовер арт. Е3016 - 4 шт., Cable Jungle / грузоблочний тренажер арт. D882 - 2 шт., Prone Leg Cur / тренажер для згинання нщарт. Е5001 - 2 шт., Leg Extension / тренажер розгинання ніг арт. 5002 - 2 шт., Lateral Raise / тренажер Дельтоподібні / розводка арт. Е5005 - 5 шт., Pec Fly / Rear Dolt / Тренажер Батерфляй задні дельти арт. Е5007 - 2 шт., Dip / Chin Assist / Тренажер турнік бруси з противагою арт. Е5009 - 2 шт., Glute Isolator / Тренажер відведення ніг - Глют машина арт. Е5024 - 2 шт., Vertical Row / Тренажер тяга з упором на груди арт. Е5034 - 2 шт., Pull Down / Тренажер тяга зверху арт. Е5035 - 2 шт., Chess and Shoulder Press / Тренажер багатопозиційний жим арт. Е5084 - 2 шт., Leg Extension & Leg Curl / Тренажер розгинання / згинання ніг арт. Е5086 - 2 шт., Camber Curl & Triceps / Тренажер біцепс / трицепс арт. Е5087 - 2 шт., Abdominal & Back Extension / Тренажер прес машина розгинання спини арт. Е5088 - 1 шт., Abductor & Adductor / Тренажер зведення / розведення ніг арт. Е5089 - 2 шт.. Angled Leg Press / Тренажер жим ногами арт. Е3056 - 2 шт., Hack Squat / Тренажер присяд - Гакк машина арт. Е3057 - 2 шт., Incline Level Row / Тренажер Т-подібна тяга вільна вага арт. Е3061 - 1 шт., Seated Calf / Тренажер литкових / сидячи арт. Е3062 - 2 шт., Smith Machine / Тренажер Сміта арт. Е3063 - 3 шт., Super Squat / Тренажер присідання Squat арт. Е3065 - 5 шт., Glute Maker / Тренажер сідничний місток арт. Е3092 - 4 шт.. Призначені для виконання фізичних вправ, силових тренувань та кардіотренування в спортивному залі. Торгівельна марка: VNK Країна виробництва: CN Виробник: SHANDONG DAHUZI FITNESS EQUIPMENT CO., LTD.

З боку позивача митна вартість товарів була визначена за основним методом на підставі ст. 58 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України).

У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №1) А807170/2021/00725 посадова особа Слобожанської митниці Держмитслужби повідомила про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин неможливості здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про /коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021.

Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 року про коригування митної вартості та рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725, звернувся до суду з позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 р. № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 р.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч.3 ст.58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.53 у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Отже, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тобто, зі змісту ст. 53 МК України вбачається, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням ч.3 ст.318 МК України, якою визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Водночас ч.3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що зміст зазначених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 30.11.2020 р. по справі №821/1244/17.

Як вбачається з матеріалів даної справи, підставою для прийняття рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 року про коригування митної вартості обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.54, 55, 58 МК України, а саме невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності (дата оформлення декларації країни відправлення №0003285 від 06.02.2021 раніше дати видачі коносаменту №LSSZEC210200589 від 13.02.2021; в наданому прайс-листі відсутня дата; не надано договір щодо здійснення транспортних послуг; вартість товару № І та вартість товару № 2, які зазначені у декларації країни відправлення №0003285 від 06.02.2021 не відповідають вартості товару №1 та вартості товару № 2, що зазначені в декларації поданої до митного оформлення; у наданому платіжному дорученні SWIFT від 18.11.2020 у графі "призначення" платежу не зазначені реквізити зовнішньоекономічного рахунка; декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст.254 МК України, містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених, п.3 ст.53 МК України щодо митної вартості та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості. Джерелом інформації для даного рішення є наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар, зокрема оформлений на таких самих комерційних умовах за фактами митних оформлень, що наявні у АСМО Інспектор: МД №UА807170/2021/11461 від 01.03.2021. При прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) у відповідності до ст.59 МК.

В оскаржуваній рішенні Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725 зазначено, що за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відмову у митному оформленні (випуску) товарів обґрунтована неможливістю здійсненню митного оформлення товарів у зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 (вимоги пунктів 3 та 6 статті 54 МКУ).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним позивачем рішенням митного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів, проте зазначеного не було зроблено з боку митного органу.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 22.04.2019 у справі № 815/6242/17.

Як вбачається з матеріалів даної справи, ФОП ОСОБА_1 для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано митному органу документи, які не містять розбіжностей щодо кількості, найменування, якості, ціни задекларованого позивачем товару, а тому такі документи містять всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем товару та його ціни.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого статтею 53 МК України.

Відповідно доводи митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і недостовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України , саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.10.2019 р. по справі №803/776/17.

У зв`язку з цим неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постановах від 19.12.2019 по справі №810/5295/15, від 06.02.2020 по справі №540/2219/18.

Стосовно посилання відповідача на те, що дата оформлення декларації країни відправлення №0003285 від 06.02.2021 раніше дати видачі коносаменту № LSSZЕС210200589 від 13.02.2021, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що така розбіжність у датах взагалі не впливає і не може впливати на формування вартості товару, оскільки не кореспондується з питанням ціноутворення.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 22.04.2019 по справі №815/6242/17.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що під час митного оформлення товару в Китаї та відповідно під час оформлення декларації країни відправлення №0003285 від 06.02.2021 жодних зауважень з боку країни відправлення, звідки товар був відправлений, щодо наведених вище посилань відповідача не було.

Щодо посилання відповідача про те, що в наданому прайс - листі відсутня дата, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначений прайс-лист в розумінні ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковим документом, що підтверджує митну вартість товарів, який має подати декларант під час митного оформлення товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар у розмірі 35945,00 доларів США підтверджується інвойсом №DНZ201030SY від 09.11.2020, зовнішньоекономічним договором (контрактом) №DНZ201030SY від 09.11.2020 та додатком до зовнішньоекономічного договору (контракту) № DНZ201030SY від 09.11.2020 (а.с.43,71-77).

Наявність чи відсутність у прайс - листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, дати його надання або складення, щодо періоду дії цін тощо, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від13.09.2019 по справі №820/859/17.

Стосовно посилання відповідача на ненадання позивачем договору щодо здійснення транспортних послуг, то колегія суддів зазначає, що МК України не визначає конкретні документи та вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані декларантом документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів, такими документами були коносамент №LSSZЕС210200589 від 13.02.2021, міжнародні товарно - транспортні накладні №№375017, 375018 від 16.04.2021 р. та довідка про транспортні витрати, що видана ТОВ «Ламан Шипінг» №354047 від 19.04.2021 р. (а.с. 46, 47,48,50).

Відповідно доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження витрат на транспортування не було подано всіх обов`язкових документів, а в документах поданих з ЕМД №UA/023056 відсутня повна інформація, зокрема транспортні витрати, як складова митної вартості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Надаючи оцінку визначення відповідачем митної вартості товарів за другорядним методом (резервний метод), колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно частини 2 ст.77 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина 3 ст.57 МК України визначає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 4 - 8 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 07.05.2020 р. по справі №1.380.2019.001625.

Колегія суддів, проаналізувавши та детально вивчивши наявні в матеріалах справи документи вважає, що у відповідача в наявності були всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів, які ввозилися на митну територію України саме за першим методом - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно доводи відповідача про неможливість визначення митної вартості товарів за першим методом є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами даної справи.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на те, що у відповідача виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості, а саме згенеровано профіль ризиків АСАУР про можливе заниження митної вартості товару у порівняння з раніше задекларованими ідентичними товарами, то колегія суддів відхиляє такі доводи, з огляду на таке.

В даному випадку товари, які ввозилися позивачем на митну територію України, а саме спортивні тренажери є речами, які визначені індивідуальними ознаками, оскільки вони відрізняються від інших подібних речей за призначенням, виробником, матеріалом з якого виготовлені. Оцінювати їх та порівнювати вартість спортивних тренажерів лише за такою ознакою, як вага є невірним, оскільки такі порівняння та оцінка не є об`єктивними.

Ціни на товар за відомостями спеціалізованої бази даних митниці не містять параметрів, які дозволяють дійти висновку про подібність, аналогічність чи ідентичність порівнюваних товарів.

Відповідачем не було наведено порівняльних характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Відповідно профіль ризиків на підставі якого митниця витребовувала додаткові документи та скорегувала митну вартість товарів є необґрунтованим.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що посилання відповідача на відомості з баз даних Дермитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що заявлено неповні та /або недостовірні відомості про митну вартість товарів, враховуючи виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, зокрема у наданому платіжному дорученні SWIFT від 18.11.2020 у графі "призначення платежу" не зазначені реквізити зовнішньоекономічного рахунку, то колегія суддів відхиляє такі доводи з огляду на наступне.

Так, зазначене платіжне доручення містить посилання на контракт («CONTRACT DHZ201030SY»), зазначено дату операції (18.11.2020), суму операції в доларах США (35 945 доларів США) та найменування банку відправника і банку отримувача, відповідно платіжне доручення SWIFT від 18 листопада 2020 року в повній мірі надає можливість ідентифікувати операцію за сторонами (ФОП ОСОБА_1 та SHANDONG DAHUZI FITTING EQUIPMENT CO., LTD), підставою, датою та сумою. Окрім того в платіжному дорученні SWIFT у графі призначення платежу є посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що підтверджує сплачену за товари ціну (а.с. 49).

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, враховуючи виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, зокрема, декларантом підприємства було надано до митниці митну-декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст. 254 МК України, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки надання декларантом підприємства до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості, оскільки посадова особа митного органу не вказала, які саме конкретно дані, які містяться в цій декларації, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.11.2020 року по справі №640/4941/19 вимога митного органу про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей. Також митна декларація країни відправлення у відповідності до приписів МК України не входить до переліку основних документів, підтверджуючих заявлену митну вартість, а її форма та зміст регламентуються законодавством відповідної іноземної держави.

Щодо посилань митного органу про те, що декларантом підприємства не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627- еп, то зазначене не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UА807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 року про коригування митної вартості та рішенні Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови UA807170/2021/00725. Відповідно, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 року по справі №826/17201/17, відповідно до якої суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в листі, що оскаржується, посилання відповідача на відсутність верифікації експортної митної декларації відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10,16/11627-еп є необґрунтованими.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі та відповідних доводів в судовому засідання щодо невідповідності місця (маршруту) поставки товару, а саме те, що передбачено інші умови поставки, то колегія суддів зазначає, що це не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості товару, а тому не впливає на правомірність його прийняття.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 14 липня 2021 року по справі № 520/11590/19, відповідно до якої адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Відповідно, враховуючи вже наведені вище висновки, доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження витрат на транспортування не було подано всіх обов`язкових документів, а в документах поданих з ЕМД №UA/023056 відсутня повна інформація, зокрема транспортні витрати, як складова митної вартості, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані.

Посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду по справам №520/4787/19 і №520/3421/19, колегія суддів відхиляє, оскільки фактично спірні правовідносини у даній справі є відмінними від правовідносин у справах, що розглядалися судом касаційної інстанції, а тому правові висновки останнього не підлягають врахуванню.

Застосуванню у спірних правовідносинах, в розумінні ч.5 ст.242 КАС України, підлягають правові позиції Верховного Суду на які вище посилається суд апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем по справі було надано до контролюючого органу необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, не містять очевидних розбіжностей або наявних ознак підробки, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для коригування митної вартості товару.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності заявлених позивачем вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 про коригування митної вартості, а тому судом першої інстанції було обґрунтовано їх задоволено.

Відповідно, з урахуванням наведених вище висновків про те, що рішення відповідача №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 про коригування митної вартості є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725 також підлягає визнанню протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому суд першої інстанції і в цій частині вимог обґрунтовано задовольнив позов.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст.2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України, а неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме, ст.ст.52-64, 257, 266 МК України є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що апеляційну скаргу на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року не було подано, а скарга відповідача не містить посилань щодо незгоди з зазначеним додатковим рішенням суду.

Відповідно згідно зі ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі не було доведено правомірність його рішень (рішення Слобожанської митниці Держмитслужби №UA807000/2021/000750/2 від 22.04.2021 про коригування митної вартості; рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA807170/2021/00725), що є предметом оскарження у даній справі.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 по справі № 520/9355/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року