Справа № 580/7762/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 грудня 2021 року справа № 580/7762/21

м. Черкаси

Черкаським окружним адміністративним судом у складі судді Трофімової Л.В. розглянуто матеріали у справі № 580/7762/21

за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_4 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_12 , АДРЕСА_7 ), ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_13 , АДРЕСА_8 ), ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_14 , АДРЕСА_8 ), ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_15 , АДРЕСА_8 ), ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_16 , с.Водяне, Звенигородський район, Черкаська область), ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_17 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_18 , с.Сигнаївка, Звенигородський район, Черкаська область), ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_19 , АДРЕСА_9 )

до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади (, вул.Лозуватська,59, м.Шпола, 20603)

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, постановлено ухвалу.

30.09.2021 вх. 37877/21 представник позивачів - адвокат О.С.Лавков, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, просить:

- визнати незаконною бездіяльність Шполянської міської ради ОТГ щодо нерозгляду заяв позивачів про затвердження проектів землеустрою про відведення земельних ділянок площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства та не надання їх у власність;

- зобов`язати Шполянську міську раду ОТГ на найближчій (наступній) сесії з моменту набрання рішенням законної сили розглянути заяви позивачів про затвердження проектів землеустрою з відведення земельних ділянок площею не більше 2 га для ведення особистого селянського господарства та надання у власність з урахуванням висновків суду;

- встановити судовий контроль та зобов`язати Шполянську міську раду ОТГ в особі Кравченка Сергія Володимировича подати звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з відповідача 150252 грн: витрати на правову допомогу у сумі 13300 грн і судовий збір у сумі 17252грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 позовну заяву у справі залишено без руху.

20.12.2021 вх. 51419/21 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивачів про усунення недоліків із позовною заявою.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу. Перевіривши позовну заяву, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з наявними в ній недоліками.

Відповідно до ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачі зазначають, що ними було подано до відповідача заяви про надання дозволів на розробку проекту землеустрою земельних ділянок в приватну власність по 2 га, проте вимоги сформульовано: "до 2 га" і "не більше 2 га".

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом. Суд враховував практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України (пункт 27), від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності, позаяк право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Суд брав до уваги позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи Kreuz проти Польщі, 28249/95, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

До матеріалів позову не додано належних документів на підтвердження правосуб`єктності позивачів. Правосуб`єктність фізичних осіб - це передбачена нормами права здатність бути учасниками правовідносин.

Частиною другою статті 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами). Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (частина друга статті 43 КАС України).

Верховний Суд у справі №755/18434/18 щодо підтвердження особи позивача за недійсним бланком паспорта та посвідченням водія зазначив, що суди дійшли висновку про відсутність належних підстав для підтвердження особи, яка звертається до суду з даною позовною заявою. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до положень підпункту а) пункту 2 частини першої статті 13 Закону України № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, зокрема, є посвідчення водія. Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI ідентифікувати - здійснювати комплекс заходів, що дає змогу виконувати пошук за принципом «один до багатьох», зіставляючи дані (параметри) особи, у тому числі біометричні, з інформацією Реєстру; ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. У справі №160/13984/20 зазначено, що позивачем, всупереч приписам частин 1, 2 статті 43 КАС України, не надано доказів адміністративної процесуальної правоздатності позивача (копія паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків). Верховний Суд у справі №640/11643/19 у контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) зазначив: звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Позивач має право відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України звернутись з позовом у шестимісячний строк з моменту коли позивач дізнався про порушення його права. Позивачі дізналися про порушення свого права 06.09.2021, проте докази на підтвердження такої обізнаності не надано.

Чинним законодавством передбачений вичерпний перелік документів, що підтверджують особу громадянина України (ст. 5 Закону України «Про громадянство України», п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»)

З огляду на вказаний правовий висновок, доводи представника позивачів про можливість підтвердження правосуб`єктності позивача ордером адвоката, судом до уваги не приймаються.

Згідно з пунктами 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду у справі № 1340/4630/18 ЄДРСР 83647809). Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь -яких правовідносинах, ВП ВС у справі № 522/1528/15 -ц розмежувала превентивний та ефективний способи захисту. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу № 909/243/18, в якій акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Для відкриття провадження у справі недостатньо лише тверджень представника позивачів, наведеного у позовній заяві, варто зазначити про порушення права або законного інтересу щодо кожного із позивачів. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»); суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Додані до позову копії документів належним чином не засвідчені (ч. 2 ст. 94 КАС України, ДСТУ 4163:2020), а саме не зазначено про відповідність копії оригіналові документу.

У матеріалах справи не йдеться про відсутність спору про право: немає відомостей з офіційних реєстрів, що земельна ділянка, яку мав намір отримати кожен із позивачів, не надана у власність іншій особі та/або зареєстрована на праві власності за теритріальною громадою.

Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 у справі №580/3779/19 зазначив, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). З аналізу вимог статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 121, 139, 160, 161, 169, 241, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк для усунення недоліків за адміністративним позовом представника позивачів - адвоката О.С.Лавкова до Шполянської міської ради ОТГ про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити ді, що залишений без руху.

Недоліки можуть бути усунені шляхом позовної заяви із уточненими позовними вимогами та підтвердженням обставин доказами з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; обрання належного способу захисту відповідно до ст. 5 КАС України; обґрунтування позиції щодо належного відповідача з урахуванням висновків суду, надання документів на підтвердження особи позивача ОСОБА_8 належних копій документів.

Повідомити про недопустимість зловживання процесуальними правами.

Надати позивачеві для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві, заява про забезпечення позову без розгляду.

Копію ухвали надіслати представникові позивачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА