Справа № 120/8541/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 грудня 2021 р. Справа № 120/8541/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМ ТРЕЙД 1" до Подільської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "СІМ ТРЕЙД 1" до Подільської митниці Державної митної служби України, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2021 № UA401020/2021/00432;

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за межами митної території України придбав автомобіль марки LAMBORGHINI HURACAN за ціною 90000 євро.

Вказав, що 23.02.2021 через митного брокера до митного оформлення в режимі імпорт транспортного засобу було подано електронну митну декларацію № UA401020/2021/008155 для здійснення імпортного митного оформлення вказаного автомобіля, а його митну вартість визначено за ціною договору (основним методом).

За результатами опрацювання декларації відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2021 № UA401020/2021/00432 та прийняв рішення від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено суму митних платежів.

З такими рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними посилаючись на відсутність будь яких розбіжностей між заявленою митною вартістю та встановленою в результаті митного оформлення вартістю автомобіля. На думку позивача, митною службою порушено норми статті 57 МК України, а саме визначено вартість задекларованого товару за другорядним методом, зокрема, ціною договору щодо ідентичних товарів, тоді як подані в цілях митного оформлення автомобіля документи давали достатні підстави для застосування основного методу. Тому, за захистом своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 04.08.2021 відкрито провадження у адміністративний справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

05.11.2021 на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 23.02.2021 було прийнято до митного оформлення ЕМД № UA 401020/2021/008155, товар: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використанні, марки LAMBORGHINI HURACAN календарного року виготовлення - 2016, номер кузова НОМЕР_1 .

За результатами опрацювання цінової інформації, яка містилася в ЄАІС ДМСУ та мережі "Інтернет" щодо ціни автомобілів марки Lamborghini Huracаn, календарного року виготовлення - 2016 в посадової особи митного органу виникли сумніви щодо достовірності та обгрунтованості рівня заявленої митної вартості вказаного транспортного засобу.

Так, відповідач зазначає, що документи, надані позивачем, не містили всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за придбані товари.

Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено електронне повідомлення з вимогою надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якшо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, шо містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Окрім того, вказано про можливість подання декларантом інших документів за власною ініціативою.

Разом з тим, позивач листом повідомив, що додаткові документи до декларації подаватись не будуть.

З огляду на викладене митна вартість була визначена за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Підсумовуючи відповідач вважає, що приймаючи оскаржувані рішення митний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Дослідивши наявні у справі докази та аргументи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

20.01.2021 між Товариством з обмежєною відповідальністю «СІМ ТРЕЙД 1» та QUANTOS LOGISTIC S.R.0 ul. Trhova 54 84101 Bratislava Slovak Republik укладено зовнішньоекономічний договір від №SK-1/21. Відповідно до розділу 1 цього Договору продавець постачає покупцю легковий автомобіль: марка: LAMBORGHINI модель: HURACAN; номер кузова: НОМЕР_1 ; кількість: 1 шт.; тип: купе; рік виготовлення: 2016; роб.об`єм циліндрів двигуна: 5204 см3; вид палива: бензин.

Вказаним розділом, також передбачено, що постачання здійснюється на адресу покупця, тобто за умовами DAP - за Інкотермс 2010.

Ціна на товар, вказаний у даному конракті, становить 90000 євро.

На виконання умов контракту, 22.01.2021 позивачем сформовано платіжне доручення в іноземній валюті № 19, на підставі якого здійснено оплату за транспортний засіб LAMBORGHINI HURACAN в сумі 90000 евро.

При цьому в розділі 70 цього платіжного доручення було зазначено призначення платежу: Prepayment for Lamborghini Huracan vin: ZHWEC1ZF4GLA05165 acc to contract №SK-1/21 from 20.01.2021 invoice № PI2021/003 from 20.01.2021

23.02.2021 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію № UA401020/2021/008155 для здійснення імпортного митного оформлення автомобіля LAMBORGHINI HURACAN. До митної декларації було також надано рахунок-проформу від 20.01.2021 №PI2021/003; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 03.02.2021 №EXP/2021004; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 [Movement certificate EUR. 1] від 15.02.2021 №Е 5.832.831; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.02.2021 № НОМЕР_2 ; платіжний документ, що підтверджує вартість товару в іноземній валюті № 19 від 22.01.2021; висновки експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 708/21-21 від 08.02.2021 та № 708/21-21 від 08.02.2021; договір від 20.01.2021 № SK-1/21; договір із митним брокером № 0420 від 11.01.2020; фото від 16.02.2021; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 158 від 05.02.2021; експортну декларацію № 21ВЕЕ544 від 03.02.2021.

За результатами опрацювання цінової інформації, яка містилася в ЄАІС ДМСУ та мережі "Інтернет" щодо ціни автомобілів марки LAMBORGHINI HURACAN, календарного року виготовлення - 2016 в посадової особи митного органу виникли сумніви щодо достовірності та обгрунтованості рівня заявленої митної вартості вказаного транспортного засобу.

Тому 23.02.2021 декларанту було направлено електронне повідомлення з вимогою надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якшо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, шо містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Окрім того, вказано про можливість подання декларантом інших документів за власною ініціативою.

У відповідь на повідомлення, позивач повідомив митний орган, що до електронної митної декларації № UA401020/2021/008155 додатково документи подаватися не будуть.

За результатами опрацювання декларації відповідач прийняв рішення від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено суму митних платежів.

Підставою для прийняття рішення від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 про коригування митної вартості товарів стала інформація щодо митного оформлення товару, який за всіма ознаками ідентичний з оцінюваним товаром (країна виробництва, виробник, якість та репутація на ринку, фізичні характеристики), а саме - джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 03.07.2019 № UA401010/2019/035711, за якою оформлено товар «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використанні. - марка: LAMBORGHINI; - модель: HURACAN; - номер кузова: НОМЕР_3 - 1 шт; тип: купе; колір: червоний; календарний рік виготовлення: 2015; модельний рік виготовлення: 2015; дата першої реєстрації: 01.01.2015; роб. об`єм циліндрів двигуна: 5204 см3; потужність двигуна: 449 кВт; вид палива: бензин; номер двигуна: нема даних; колісна формула 4x4; країна виробництва: Італія (IT): торгова марка: LAMBORGHINI; - виробник: Lamborghini S.p.A».

Відтак, відповідно до частини 6 статті 54 МК України орган доходів та зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з пунктом 3 статті 52 Митного кодексу України він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби. У разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

Також роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у органі доходів і зборів вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду.

У зв`язку із прийняттям рішення від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 про коригування митної вартості товарів відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.02.2021 № UA401020/2021/00426.

Не погодившись з рішенням відповідача від 23.02.2021 № UA401020/2021/000007/2 про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2021 № UA401020/2021/00432 з метою їх скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частиною 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 стаття 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару легкового автомобіля за основним методом за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладається на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як встановлено із тексту рішення про коригування митної вартості товару від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 мотивом його прийняття було те, що декларант надав пояснення, однак відмовився надавати додаткові документи; а також зазначено, що джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 03.07.2019 № UA401010/2019/035711, за якою оформлено товар «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використанні. - марка: LAMBORGHINI; - модель: HURACAN; - номер кузова: НОМЕР_3 - 1 шт; тип: купе; колір: червоний; календарний рік виготовлення: 2015; модельний рік виготовлення: 2015; дата першої реєстрації: 01.01.2015; роб. об`єм циліндрів двигуна: 5204 см3; потужність двигуна: 449 кВт; вид палива: бензин; номер двигуна: нема даних; колісна формула 4x4; країна виробництва: Італія (IT): торгова марка: LAMBORGHINI; - виробник: Lamborghini S.p.A».

Аналізуючи причини, що призвели до невизнання відповідачем заявленої декларантом митної вартості, судом встановлена їх необґрунтованість та невідповідність вимогам Митного кодексу України.

Перевіряючи вказані доводи, суд встановив, що до митного оформлення митним брокером позивача було подано До митної декларації було також надано рахунок-проформу від 20.01.2021 №PI2021/003; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 03.02.2021 №EXP/2021004; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 [Movement certificate EUR. 1] від 15.02.2021 №Е 5.832.831; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.02.2021 № НОМЕР_2 ; платіжний документ, що підтверджує вартість товару в іноземній валюті № 19 від 22.01.2021; висновки експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 708/21-21 від 08.02.2021 та № 708/21-21 від 08.02.2021; договір від 20.01.2021 № SK-1/21; договір із митним брокером № 0420 від 11.01.2020; фото від 16.02.2021; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 158 від 05.02.2021; експортну декларацію № 21ВЕЕ544 від 03.02.2021.

Так, відповідно до платіжного доручення № 19 від 22.01.2021 кошти в сумі 90000 євро були перераховані позивачем 26.01.2021 шляхом SWIFT (BIC), а отримано отримувачем на рахунок 28.01.2021, про що і було зазначено у інвойсі. Дана обставина не заперечується і представником відповідача.

Відтак, на думку суду, зазначені обставини не можуть викликати сумнів у митного органу щодо достовірності поданих даних і, як наслідок, вплинути на коригування значення складових митної вартості товару.

Щодо митної декларації, яка стала джерелом інформації про числове значення митної вартості, судом встановлено, що як джерело інформації для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару стала інформація, що містилася в електронній митній декларації від 03.07.2019 № UA401010/2019/035711, за якою було оформлено «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загального призначення, що був у використанні. - марка: LAMBORGHINI; - модель: HURACAN; - номер кузова: НОМЕР_3 - 1 шт; тип: купе; колір: червоний; календарний рік виготовлення: 2015; модельний рік виготовлення: 2015; дата першої реєстрації: 01.01.2015; роб. об`єм циліндрів двигуна: 5204 см3; потужність двигуна: 449 кВт; вид палива: бензин; номер двигуна: нема даних; колісна формула 4x4; країна виробництва: Італія (IT): торгова марка: LAMBORGHINI; - виробник: Lamborghini S.p.A».

На думку суду, електронна митна декларація від 03.07.2019 № UA401010/2019/035711 не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки відповідачем не враховано усі індивідуальні ознаки товару, країна його виробництва, загальний стан, тощо. До того ж вищезазначена декларація не розкриває умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час розмитнення.

Відтак, суд вважає безпідставним проведення відповідачем митного оформлення товару, що декларувався позивачем, виходячи з митної вартості товару згідно з митною декларацією від 03.07.2019 № UA401010/2019/035711.

Щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього МК України, суд зазначає, що первинні документи, подані декларантом до митного органу, містять повну інформацію щодо вартості автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості автомобіля, оскільки наведені дані відповідають вимогам закону та підтверджені поданими позивачем документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправним та скасування рішення Подільської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2021 № UA401020/2021/00432.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до статті 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем ТОВ "Сім Трейд 1" (далі Клієнт) та адвокатом Юрченко Т.П. (далі Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги № 06/21-а/7 від 14.06.2021 (далі Договір).

Згідно з пунктом 1.1 цього Договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе виконання обов`язків з надання правової допомоги в частині консультування, підготовки необхідних документів та представництва інтересів клієнта щодо визначення митної вартості автотраспортного засобу марки LAMBORGHINI модель HURACAN.

Відповідно до пункту 3.2 Договору сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором, складає суді першої інстанції - 15000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3 Договору гонорар за цим Договором вноситься клієнтом протягом 3 календарних днів з дня підписання цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 оформлення документів на виконання послуг відбувається шляхом складання Акту здачі-приймання послуг.

В свою чергу, 22.11.2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема, договір про надання правової допомоги № 06/21-а/7 від 14.06.2021, детальний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачем у зв`язку з розглядом справи № 120/8541/21-а у Вінницькому окружному адміністративному суді, квитанцію про сплату позивачем 15000,00 грн від 14.06.2021 року № 06/21-а/7/1.

Відповідно до вказаного детального розрахунку суми адвокатом надано послуги професійної правничої допомоги, зокрема з консультування клієнта; узгодженння правової позиції; вивчення нормативно-правової бази; підготовки позовної заяви по справі; підготовки відповіді на відзив; підготовки інших процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в суді. Відтак, сума понесених судових витрат на професійну правничу допомогу складає 15000,00 грн.

Факт оплати правничої допомоги підтверджується квитанцією від 14.06.2021 року № 06/21-а/7/1.

Таким чином, витрати позивача в розмірі 15000 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Відповідно правової позиції, яка міститься у постанові КАС ВС від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Також, Верховний Суд зазначив, що адвокат не зобов`язаний надавати детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), у випадку, якщо розмір гонорару, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи представництво позивача у суді, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 15000 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Таким чином при вказаних обставинах, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2021 № UA401000/2021/000008/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2021 № UA401020/2021/00432.

Стягнути із Подільської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМ ТРЕЙД 1" сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІМ ТРЕЙД 1" (вул. Максимовича, 4, оф. 515, м. Вінниця, )

Подільська митниця Державної митної служби України (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна