Справа № 826/8224/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ № 826/8224/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс"

до Державної податкової служби України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс"(далі також - позивач, ТОВ "Інтергіпс Плюс") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі також відповідач, ДФС України ), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Держаної фіскальної служби України, що полягає у не реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528 та зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 22.12.2017 року №528.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порядку статті 56 Податкового кодексу України позивачем було подано до ДФС України скаргу від 24.01.2018 року, однак станом на момент звернення до суду з даним позовом не отримано рішення по результатах розгляду скарги, що на думку позивача, в силу підпункту 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України, свідчить про задоволення скарги повністю. Однак податкова накладна від 22.12.2017 року №528 лишилася заблокована, з огляду на що, вважає протиправною бездіяльність відповідача. Відтак, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" залишено без руху, в якій встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 06.08.2018 року.

19.07.2018 року представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на загальні норми Податкового кодексу України щодо процедури реєстрації податкових накладних, при цьому, в чому саме полягало порушення позивачем зазначеної процедури, відповідачем у відзиві не зазначено.

Також відповідачем, жодним чином не спростовано доводи позивача щодо відсутності відповіді на скаргу на спірне рішення.

В судове засідання 06.08.2018 року представник відповідача не з`явився, повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. Представник позивача підтримав вимоги адміністративного позову та просив його задовольнити, також представником позивача подано заяву про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Щодо питання процесуального правонаступництва.

У відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про заміну відповідача правонаступником, а саме Державну фіскальну службу України () на правонаступника - Державну податкову службу України ().

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" укладено Договір поставки з постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Крайзель-Будівельні Матеріали" () від 10.01.2017 року №К-17-009 на підставі якого Позивачем було отримано Товар та підписано видаткові накладні від 29.08.2017 року №4376 та від 13.09.2017 року №4703.

Від постачальника було отримано податкові накладні від 13.09.2017 року № 235 на суму 145146,78 грн., та від 29.08.2017 року №574 на суму 84000,00 грн., які були зареєстровані 27.09.2017 року та 01.09.2017 року відповідно в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - ЄРПН).

В рамках господарської діяльності Позивачем було відвантажено ТОВ Абсолют Трейд Компані () будівельні матеріали (далі - товар) згідно видаткових накладних від 17.01.2018 року № , від 18.01.2018 року № , від 19.01.2018 року № та № , від 23.01.2018 року № . Відповідно, позивачем було складено податкову накладну на відвантажений товар від 22.12.2017 року №528.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" складено та подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22.12.2017 року №528.

Відповідно до квитанції від 29.12.2017 року "Про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН", за результатом обробки накладної від 22.12.2017 року №528 відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) реєстрацію зупинено, оскільки податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризику, визначеному пунктом шість Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567, а саме: за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД:3209 та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" на виконання вимог підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України до контролюючого органу було направлено повідомлення від 10.01.2018 року №59 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій по відмовленій податковій накладній.

16.01.2018 року Комісією прийнято рішення №559357/39004091, яким відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 22.12.2017 року №528.

Рішення комісії від 16.01.2018 року вмотивовано наданням платником податку копій документів, які складено з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

На вищезазначене рішення позивачем подано скаргу від 24.01.2018 року вих.№2401/01, в якій він просить скасувати дане рішення та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 22.12.2017 року №528. 15.03.2018 року ТОВ "Інтергіпс Плюс" до ДФС України був направлений лист №1503/01, який отримано податковим органом 16.03.2018 року за вх.№32043/6 (згідно штампу про отримання), щодо надання інформації стосовно розгляду скарги та підстав не розблокування податкової накладної від 22.12.2017 року №528.

Однак, жодної відповіді ні по скарзі від 24.01.2018 року, ні по листу від 15.03.2018 року надано не було.

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у не реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В свою чергу, відповідно до Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.06.2017 року №754/3062 для критерію, зазначеного у підпункті першому пункту шостого Критеріїв необхідно надати: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена Договором та/або законодавством.

Для критерію, зазначеного в підпункті другому пункту шостого Критеріїв необхідно надати: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акту щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами (пункт 2 Вичерпного переліку, затвердженого наказом №567 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 року за №754/30622).

Відповідно до пункту першого наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації" від 13.06.2017 року №566, цей Порядок визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а також права та обов`язки її членів.

За приписами пункту другого Порядку №566, комісія є постійно діючим колегіальним органом при ДФС, що діє в межах повноважень, визначених пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації".

Зазначена комісія приймає рішення про: - реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №190 підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстру податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (підпункт 201.16.4 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" складено та направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкових накладних податкову накладну від 22.12.2017 року №528, проте враховуючи те, що податкова накладна не була зареєстрована, 10.01.2018 року позивачем до Державної фіскальної служби України було направлено повідомлення №59 щодо надання пояснень та подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій податковій накладній.

Як вбачається із повідомлення від 10.01.2018 року №59, позивачем було надано контролюючому органу пояснення, щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовлених ПН/РК, копії договорів (як від постачальника так і до покупця), видаткові накладні.

Однак, комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 16.01.2018 року №559357/39004091, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528, з тих підстав, що надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування. Так, суд звертає увагу, що відповідачем всупереч вимогам підпункту в пункту 201.16.1 статті 201 Податкового кодексу України, не було визначено вичерпного переліку документів, надання якого дало б позивачеві можливість реєстрації податкової накладної.

Відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів (підпункт в пункту 201.16.1 статті 201 Податкового кодексу України).

При відмові у прийнятті до реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, комісія має навести дані щодо документів, надання яких дасть можливість прийняття податкової накладної до реєстрації.

З вищезазначеного рішення встановлено, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної є надання позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено позивачем при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної.

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.

Під час судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, жодним чином не обґрунтовано суду законність прийнятого Державною фіскальною службою України рішення. Так, у відзиві на позовну заяву зазначено лише загальні посилання на норми Податкового кодексу України щодо порядку реєстрації податкових накладних, при цьому, жодних посилань на те, в чому саме полягало порушення позивачем умов процедури складання та надсилання накладної для її подальшої успішної реєстрації, відповідачем не наведено.

Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117 (чинний на час подання скарги).

Згідно з пунктом 27 Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 12 Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації встановлено, що за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке реєструється службою діловодства ДФС та надсилається платнику податку з урахуванням вимог, визначених пунктом 56.23 статті 56 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 56.23 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

Підпунктом 56.23.1 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 56.23.2 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з підпунктом 56.23.3 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим.

Підпунктом 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Аналізуючи положення підпунктів 56.23.3, 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке надсилається платнику податку протягом 10 днів з дня прийняття рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.03.2018 року вих. №1503/01 ТОВ "Інтергіпс Плюс" до ДФС України направило лист, який отримано податковим органом 16.03.2018 року за вх.№32043/6 (згідно відмітки про отримання), щодо надання інформації стосовно розгляду скарги поданої від 24.01.2018 року. Проте, станом на момент звернення до суду, жодної відповіді позивач не отримав.

Судом встановлено, що позивачем 24.01.2018 року подано скаргу до ДФС України на рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, по скарзі ТОВ "Інтергіпс Плюс" від 24.01.2018 року за вих. №2401/01 на рішення комісії Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладної від 16.01.2018 року №559357/39004091 про відмову у реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року № 528 в Єдиному реєстрі податкових накладних - відправленій 24.01.2018 року та отриманій Державною фіскальною службою України 26.01.2018 року за вх.№18704/6 (згідно відмітки про отримання), вмотивоване рішення повинно було бути прийняте та надіслано на адресу ТОВ "Інтергіпс Плюс" в строк, до 04.02.2018 року включно.

Однак, станом на 29.05.2018 (день направлення позовної заяви до суду) рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг щодо розгляду скарги ТОВ "Інтергіпс Плюс" від 24.01.2018 року за вих. №2401/01 не надіслано на адресу ТОВ "Інтергіпс Плюс".

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідно до підпункту 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 ПК України, скарга ТОВ "Інтергіпс Плюс" від 24.01.2018 року за вих. №2401/01 вважається повністю задоволеною на користь платника. Вказана правова позиція відповідає позиції, викладеній у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року по справі № 826/11060/18, від 11.06.2019 року по справі № 640/18271/18, від 02.12.2021 року по справі № 640/20107/18.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем не вчинено належних дій щодо розгляду скарги позивача, що тягне за собою задоволення скарги позивача щодо скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 16.01.2018 року №559357/39004091 та реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528.

Проте, станом на час звернення до суду відповідачем не вчинено жодних дій щодо реєстрації податкової накладної, чим допущено протиправну бездіяльність, відтак позовна вимога щодо визнання бездіяльності відповідача, що полягає у не реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528 протиправною підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну від 22.12.2017 року № 528 в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Суд вважає, що в даному випадку, зобов`язання Державної податкової служби України (як правонаступника Державної фіскальної служби України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ "Інтергіпс Плюс" податкову накладну від 22.12.2017 року № 528 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті дев`ятої Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11.09.1997 року.

Частинами першою та другою статті шостої Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. згідно квитанції від 17.05.2018 року №2542. Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Враховуючи викладене, керуючись статтями 6, 9, 72-77, 139, 143, 243-246, 255, 257-263, 22, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Держаної податкової служби України, що полягає у не реєстрації податкової накладної від 22.12.2017 року №528.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 22.12.2017 року №528 поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс", датою її подання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" (, адреса: 03038, місто Київ, вулиця Новокзальна, 21) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа 8) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс Плюс" (, адреса: 03038, місто Київ,, вулиця Новокзальна, 21).

Відповідач: Державна податкова служба України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8).

Повне судове рішення складено 23.12.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна