Справа № 520/23104/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24.12.2021 №520/23104/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради () від 12.05.2021 про відмову у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради () здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суд зазначає, що відповідно до Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.02.21 по справі №643/5826/19, яке набрало законної сили 26.04.2021, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, ОСОБА_1 , 1979 року народження за адресою: АДРЕСА_2 - задоволено.

Визначено місце проживання дитини позивача разом із ним.

Разом із тим, позивач на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру (серія та номер: 28/10/19-10, виданий 28.10.2019; видавник: ТОВ «СВІТ- 1/ОСОБА_4; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 04.09.2020) є власником квартири АДРЕСА_3 , де зараз проживає разом із сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем зазначено, що він не міг зареєструватись за адресою своєї квартири через те, що з 2019 року був судовий спір про визначення місця проживання дитини, і було заявлено адресу реєстрації позивача на момент подання того позову, а у придбаної в 2020 році квартири навіть ще не було адреси, бо це новобудова.

Також позивачем зазначено, що його мати є інвалідом і має надмірний тягар по сплаті комунальних послуг за позивача та дитину, які зареєстровані у неї по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявами про зняття його та його малолітньої дитини з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та його малолітньої дитини за адресою квартири по АДРЕСА_4 від 12.05.2021.

12.05.2021 відповідачем було відмовлено позивачу у задоволенні його заяв, з посиланням на абзац 2, 3 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207. Також відповідачем надано позивачу роз`яснення підстав відмови у реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання: відмовлено, оскільки відсутня на зазначені дії згода матері дитини, ОСОБА_2 .

Отже, як вбачається з позовної заяви, предметом даного спору є, фактично, визначення місця проживання дитини позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як визначено частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, суд зазначає, що фактично предмет даної справи виникає з сімейних правовідносин (визначення місця проживання дитини), а отже справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження по справі.

Керуючись ст. 47, 189, 194, 238, 241, 246, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (майдан Павлівський, буд. 4, м. Харків, 61003, ), треті особи: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (вул. Руслана Плоходька, буд. 3, м. Харків, 61112, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя М.М.Панов