Справа № 500/4225/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4225/21

23 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Гарагуца І.Ф., представника відповідача - Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2020 року №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ (далі ТОВ "Агро-НВ") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за грубого порушення відповідачем норм чинного податкового законодавства, а саме зазначає наступне.

По-перше, 07.09.2020 ТОВ «Агро-НВ» подало до ГУ ДПС у Тернопільській області власні письмові заперечення на акт перевірки №610/19-00-32-01/32015568 від 25.08.2020, проте позивач не отримував від ГУ ДПС у Тернопільській області відповіді на заперечення, а, з огляду на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення датоване 15.09.2020, відповідачем навіть не взяло до уваги подані позивачем заперечення на акт перевірки та прийняло рішення про визначення грошових зобов`язань останнього без врахування результатів розгляду заперечень, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства.

По-друге вважає, що наказ від 17.08.2020 № 1090, на підставі якого й було проведено перевірку, не містить конкретних та безумовних підстав для призначення та проведення фактичної перевірки. Зокрема, в наказі не міститься конкретної інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального з боку ТОВ «Агро-НВ», що стала б підставою для проведення фактичної перевірки. Таку інформацію до моменту призначення проведення фактичної перевірки на підприємстві, контролюючий орган повинен був встановити (виявити) у визначений законом спосіб до винесення наказу від 17.08.2020 №1090, саме ж зазначення в наказі «підстави» його видачі - пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України - не є достатнім для призначення фактичної перевірки ТОВ «Агро-НВ».

По-третє, відповідно до п. 80.7. ст. 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Як вбачається із акту, перевірка підприємства проводилася з відома та в присутності менеджера (управителя) з логістики - Підцерковного Юрія Миколайовича, який не наділений повноваженнями здійснювати представництво ТОВ «Агро-НВ» під час перевірок контролюючими органами. В свою чергу, ГУ ДПС у Тернопільській області не перевірило повноваження Підцерковного Ю.М. щодо його правомочності представляти інтереси ТОВ «Агро-НВ» під час перевірок та, фактично, здійснило перевірку за відсутності уповноваженого представника ТОВ «Агро-НВ», чим порушило вимоги п. 80.7. ст. 80 ПК України.

По-четверте, позивач вважає, що при винесенні висновків за результатами проведеної фактичної перевірки, контролюючим органом не було враховано важливі обставини, що мали наслідком відсутність у ТОВ «Агро-НВ» ліцензії на зберігання палива у період з 01.07.2020 по 05.08.2020. Зокрема зазначив про відсутність наміру в ТОВ «Агро-НВ» порушувати вимоги чинного законодавства та здійснювати відповідну діяльність без ліцензії. В той же час, Підприємство не змогло отримати ліцензію своєчасно внаслідок перевищення власних повноважень ДПС України.

По-п`яте повідомляє щодо строків розгляду ДПС України скарги, поданої позивачем в порядку адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення. Зазначив, що скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту (п. 56.9. ст. 56 ПК України).

В той же час, ДПС України мотивувала винесення рішення за результатом розгляду скарги Позивача майже через рік (скарга надійшла до ДПС України 05.10.2020, рішення винесено - 02.07.2021) встановленням КМУ на всій території України карантину та зупиненням, у зв`язку з цим, перебігу строків, передбачених ст. 56 ПК України.

Позивач переконаний, що такий тривалий розгляд скарги не може бути виправданий введеними в країні карантинними заходами та суперечить принципу правової визначеності.

Ухвалою суду від 20.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами загального позовного провадження а призначено підготовче засідання на 25.08.2021.

Від відповідача 09.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що норми пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі па виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону 481/95-ВР покладені на відповідача.

Щодо строку розгляду скарги повідомив, що строк визначений ст.56 Податкового кодексу України для розгляду скарги позивача, контролюючим органом не пропущено, адже його перебіг був зупинений відповідно до Закону України від 13.05.2020 №591 "Про внесення змін до податкового кодексу України".

Щодо фактичних обставин справи зазначає, що перевіркою встановлений факт зберігання платником податків пального у періоді з 01.07.2020 по 04.08.2020 на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, за адресою: Тернопільська обл., м. Кременець, вул.107 Кременецької дивізії, 1, пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», з урахуванням змін та доповнень (далі - Закон №481). За результатами розгляду акта перевірки ТУ ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2020 №, згідно з яким до Товариства застосована фінансова санкція на суму 500000 грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.

А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В підготовчому засіданні 25.08.2021 оголошена перерва до 07.10.2021 та до 22.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у тому ж судовому засіданні за клопотанням сторін та оголошено перерву до 10.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2021 продовжено процесуальний строк розгляду справи до 22.12.2021 та розгляд справи відкладено на 07.12.2021.

Позивач подав до суду 06.12.2021 письмові пояснення, в яких зазначив, що менеджер ОСОБА_1 не є тою особою, в присутності якої контролюючий орган має право здійснювати фактичну перевірку. Також наголосив, що тривалий розгляд скарги суперечить принципу правової визначеності.

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2021 продовжено процесуальний строк розгляду справи до 23.12.2021 та розгляд справи відкладено на 23.12.2021.

В судовому засіданні 23.12.2021, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідка, дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на підставі наказу від 17.08.2020 №1090 (аркуш справи 70-71) та направлень на перевірку від 17.08.2020 №№1631, 1632 (аркуш справи 69) проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" за адресою провадження діяльності: Тернопільська обл., м. Кременець, вул. 107 Кременецької дивізії, 1, з питань з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, дотримання встановлених правил торгівлі підакцизними товарами.

Перевірка проведена в присутності менеджера (управителя) з логістики ТОВ «Агро-НВ» ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 25.08.2020 №610/19-00-32-01/32015568 (аркуш справи 11-14).

Платник відмовився від підпису акта перевірки та отримання примірника акта перевірки, про що були складені відповідні акти, зокрема акт №611/19-00-32-01/32015568 від 25.08.2020 відмови від підпису та акт №612/19-00-32-01/32015568 відмови від отримання акта перевірки (аркуш справи 72-73). В зв`язку з чим, другий примірник акта перевірки було надіслано платнику поштою рекомендованим листом №580 від 25/08.2020 з повідомлення про вручення.

Відповідно до наявної інформації, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального за №269 від 23.06.2017, отримано:

- ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним №00087, термін дії від 05.08.2020 до 05.08.2025, адреса місця оптової торгівлі пальним: Тернопільська обл., м. Кременець, вул.107 Кременецької дивізії, буд. 1;

- ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним № 00715, термін дії від 01.07.2019 до 01.07.2024.

В ході проведення фактичної перевірки відповідачем встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" на підставі договору суборенди №25/05/2020 від 25.05.2020 орендується паливний склад, на якому розміщений резервуар для ПММ (РВС-5000, зав.№1, загальний об`єм 5000 м3), на який ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 13 00 від 03.09.2019 (аркуш справи 84).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" згідно Довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри № від 01.07.2020, на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918 зареєстровано резервуар ємністю 5000 м3, на який встановлено та зареєстровано рівнемір CUPID 7.0 FAFNIR серійний №02625809 та зареєстровано витратомір, установлений на акцизному складі пального на місці відпуску пального наливом з акцизного складу СЖ-ППВ-100-1,6-СУ з УСС ППВ-100 серійний №00159.

На момент проведення перевірки 17.08.2020 за даними рівнеміра-лічильника рівня пального у резервуарі на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, загальна кількість пального (дизпалива), що перебуває на залишку, становила 3633391,6 літрів.

Згідно проведеного аналізу бази даних ЄРАН встановлено, що за період 01.07.2020 по 04.08.2020 Товариство отримало важкі дистиляти (дизпаливо) за кодом УКТЗЕД в загальній кількості 3600620,8 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується поданими платником Довідками про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918 (аркуш справи 75-78).

Окрім того, отримання пального (дизпалива) за вказаний період відображено у Книзі складського обліку по підприємству Товариства (склад Кременець) (аркуш справи 79-82).

Таким чином, перевіркою встановлений факт зберігання платником податків пального у періоді з 01.07.2020 по 04.08.2020 на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, за адресою: Тернопільська обл., м. Кременець, вул.107 Кременецької дивізії, 1, пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», з урахуванням змін та доповнень (далі - Закон №481).

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2020 №, згідно з яким до Товариства застосована фінансова санкція на суму 500000 грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії (аркуш справи 10).

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження та подав 29.09.2020 до Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 15.09.2020 № (аркуш справи 19-25).

Рішенням ДПС України від 02.07.2021, оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (аркуш справи 26-30).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомлення-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1ст.1 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, серед іншого мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зіст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно приписів п.113.3ст.113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що контролюючі органи, до яких у спірних правовідносинах відноситься відповідач, у своїй діяльності при вирішенні питання про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій та відповідальність платника податків за порушення законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, повинні керуватися виключно нормами Податкового кодексу України.

При цьому на відповідача покладено обов`язок щодо контролю за дотриманням суб`єктами господарювання іншого законодавства, зокрема, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 481/95-ВР), що прямо передбачено статтею 16 цього Закону, відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Статтею 1 Закону №481 визначено, зокрема, що ліцензія (спеціальний дозвіл) -документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального -діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до статті 15 Закону №481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо- технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним або зберігання пального видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Орган виконавчої влади уповноважений видавати ліцензії на право оптової торгівлі пальним визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесені зміни до пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 (опубліковано 28.06.2019 у газеті «Урядовий кур`єр» №121.)Відповідно до абзацу першого преамбули Закону №481 - цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 17 Закону №481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії -500000 гривень.

Таким чином, суб`єкти господарювання можуть здійснювати зберігання пального після отримання відповідної ліцензії, у свою чергу зберігання такого пального без ліцензії є підставою для застосування штрафу.

Суд зазначає, що позивач не заперечує факту відсутності у нього ліцензії на зберігання палива, проте вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням податкового законодавства.

Зокрема, позивач вказує, що 07.09.2020 ТОВ "Агро-НВ" подало до відповідача письмові заперечення на акт перевірки (аркуш справи15-17), проте відповідач не розглянув їх та прийняв рішення без врахування результатів розгляду даного заперечення.

Суд зазначає, що дане твердження позивача не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи, адже на вимогу протокольної ухвали суду від 22.11.2021 про надання позивачем оригіналу опису вкладень при надісланні заперечення, позивачем суду не надано такого оригіналу.

Також, суд встановив, що на день прийняття судом рішення у справі на сайті Укрпошти дані про відправлення за номером 512 відсутні, тому не зареєстровані в системі.

Отже, суд зазначає, що доказів щодо надіслання заперечень від 07.09.2021 до відповідача в матеріалах справи не міститься, а тому твердження позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте без врахування результатів розгляду заперечень не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо підстав призначення та проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Отже, Головне управління ДПС у Тернопільській області як контролюючий орган, - уповноважено на здійснення перевірок суб`єктів господарювання щодо наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Порядок проведення фактичних перевірок регламентує стаття 80 Податкового кодексу України, відповідно до якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, визначених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7.

Зі змісту наказу відповідача від 17.08.2021 №1090 «Про проведення фактичної перевірки» слідує, що він прийнятий контролюючим органом керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 80.2.5 та 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, з метою дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів.

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.5 та 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як свідчить правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 19-1 Податкового кодексу України та статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» покладені на відповідача.

Зважаючи на суть обґрунтування позовних вимог представника позивача, суд вважає за доцільне вказати на те, що з приводу необхідності зазначення податковими органами у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення, зокрема, інформації про порушення вимог законодавства.

Так, 21.01.2021 Верховним Судом прийнято постанову у справі №460/1239/19 в якій зазначено, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (пункти 37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначений висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що твердження позивача про те, що призначення проведення фактичної перевірки є безпідставними, не відповідає фактичним обставинам справи та є необґрунтованим.

Щодо участі уповноваженого представника ТОВ "Агро-НВ" під час проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.80.7 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Позивач вказує, що фактична перевірка проводилася в присутності - менеджера (управителя) з логістики ОСОБА_1 , який не наділений повноваженнями здійснювати представництво під час перевірок контролюючими органами.

Суд зазначає, що норми п. 80.7 ст.80 Подактвого кодексу України передбачають, що перевірка проводиться у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника, оскільки ОСОБА_1 є посадовою особою, а саме менеджером (управителя) з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ", то твердження про те, що він є не уповноважений представник який не наділений повноваженнями здійснювати представництво ТОВ "Агро-НВ" не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам п.80.7 т.80 Податкового кодексу України, а тому суд їх не приймає до уваги.

Щодо суті виявлених порушень.

В ході проведення фактичної перевірки відповідачем встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" на підставі договору суборенди №25/05/2020 від 25.05.2020 орендується паливний склад, на якому розміщений резервуар для ПММ (РВС-5000, зав.№1, загальний об`єм 5000 м3), на який ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 13 00 від 03.09.2019 (аркуш справи 84).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" згідно Довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри № від 01.07.2020, на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918 зареєстровано резервуар ємністю 5000 м3, на який встановлено та зареєстровано рівнемір CUPID 7.0 FAFNIR серійний №02625809 та зареєстровано витратомір, установлений на акцизному складі пального на місці відпуску пального наливом з акцизного складу СЖ-ППВ-100-1,6-СУ з УСС ППВ-100 серійний №00159.

На момент проведення перевірки 17.08.2020 за даними рівноміра-лічильника рівня пального у резервуарі на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, загальна кількість пального (дизпалива), що перебуває на залишку, становила 3633391,6 літрів.

Згідно проведеного аналізу бази даних ЄРАН встановлено, що за період 01.07.2020 по 04.08.2020 Товариство отримало важкі дистиляти (дизпаливо) за кодом УКТЗЕД в загальній кількості 3600620,8 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується поданими платником Довідками про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918 (аркуш справи 75-78).

Окрім того, отримання пального (дизпалива) за вказаний період відображено у Книзі складського обліку по підприємству Товариства (склад Кременець) (аркуш справи 79-82).

Таким чином, перевіркою встановлений факт зберігання платником податків пального у періоді з 01.07.2020 по 04.08.2020 на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, за адресою: Тернопільська обл., м. Кременець, вул.107 Кременецької дивізії, 1, пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», з урахуванням змін та доповнень (далі - Закон №481).

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2020 №, згідно з яким до Товариства застосована фінансова санкція на суму 500000 грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії (аркуш справи 10).

Суд зазначає, що факт зберігання платником податків пального у періоді з 01.07.2020 по 04.08.2020 на акцизному складі за уніфікованим номером 1014918, за адресою: Тернопільська обл., м. Кременець, вул.107 Кременецької дивізії, 1, пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального не заперечується представником позивача, проте позивач зазначає, що не змогли отримати ліцензію своєчасно внаслідок перевищення власних повноважень ДПС України.

Суд не приймає до уваги дане твердження, оскільки воно не може бути підставою для скасування спірного податкового-рішення та не спростовує факту зберігання пального без наявності ліцензії.

Щодо доводів про недотримання строків розгляду скарги платника та надсилання рішення про її розгляд, що може бути наслідком задоволення такої скарги.

Відповідно до п.п. 56.1, п.п.56.2, п.п.56.3 ст. 56 ПКУ рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в частині виконання функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Згідно п.п.56.8, п.п.56.9 ст.56 ПКУ контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020, згідно якого тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52 - 53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року.

29.05.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 591-IX від 13.95.2020 року, яким визначено п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ викласти в такій редакції:

"52-8. Тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу».

Скарга в даному випадку платником податків подана до ДПС України 05.10.2020, а рішення за результатами розгляду скарги прийнято 02.07.2021. Строк, визначений ст. 56 ПКУ для розгляду скарги позивача, контролюючим органом не пропущено, адже його перебіг був зупинений відповідно до Закону.

З огляду на викладене вище, відсутні підстави для задоволення позову та скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення відповідача.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2020 року №, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" (місцезнаходження/місце проживання: пр. Перемоги,121, корпус В,каб 401,м.Київ,03115, код ЄДРПОУ/РНОКПП 32015568);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.