Справа № 420/18474/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/18474/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 05 жовтня 2021 року (через систему «Електронний суд») надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання належно оформленої позовної заяви із визначенням складу учасників справи (тобто вірного відповідача), обґрунтуванням та викладенням позовних вимог до відповідача, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги до 05 травня за період з 2015 року по 2020 рік, з обґрунтуванням причин поважності пропуску строку звернення та наданням відповідних доказів на підтвердження даних обставин та доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи позовної заяви з додатками.

До Одеського окружного адміністративного суду 19 жовтня 2021 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вхід. ЕС/2194/21).

До заяви додано позов до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеса), в якому позивач просив визнати дії відповідача щодо недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за період з 2015 року по день винесення рішення по справі протиправними, зобов`язати перерахувати недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня з 2015 року по день винесення рішення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику. Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення повернуто заявнику.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1,2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати дотримання принципу правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З огляду на наведене, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, мають зв`язок дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо:

1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»);

2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»);

3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії»).

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Відповідно до вимог ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3552-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст.17-1 Закону №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, Законом №3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 року розглядаючи справу №607/7919/17 зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за 2020 рік слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що позивач має право на отримання грошової допомоги до 30 вересня відповідного року, тобто грошову допомогу до 05 травня за 2015 рік, позивач мав право на отримання до 30 вересня 2015 року, за 2016 рік до 30 вересня 2016 року тощо, а строк на звернення до суду через несплату грошової допомоги спливає 01 квітня відповідного року, тобто за 2015 рік спливає 01 квітня 2016 року, за сплату грошової допомоги за 2016 рік спливає 01 квітня 2017 року, за сплату грошової допомоги за 2017 рік спливає 01 квітня 2018 року, за сплату грошової допомоги за 2018 рік спливає 01 квітня 2019 року, за сплату грошової допомоги за 2019 рік спливає 01 квітня 2020 року, за сплату грошової допомоги 2020 рік спливає 01 квітня 2021 року.

У заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 вказав, що про належну йому як особі з інвалідністю щорічну разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу не було відомо, про факт порушення своїх прав він дізнався лише з засобів масової інформації та офіційно отриманої відповіді з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Також позивач зазначив, що його стан здоров`я обмежує його доступ до нормативно-правової бази та оргтехнічних засобів, що не дозволило йому своєчасно пред`явити позов.

В той же час, до суду позивач звернувся 05.10.2021 року, тобто з пропуском строку визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не наведено таких обставин, які б не залежали від волевиявлення позивача та істотно створювали перешкоди чи труднощі у зверненні до суду з позовом вчасно.

Слід зазначити, що визнання наведених причин пропуску строку звернення до суду неповажними не позбавляє ОСОБА_1 повторно звернутися до суду.

З огляду на наведене, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказаних позивачем, не приймаються судом в якості поважних причин пропущеного строку, оскільки не зазначено обставин з наданням відповідних доказів неможливості звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.