Справа № 380/15449/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Керівника Офісу Президента України А.Б. Єрмака про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Керівника Офісу Президента України А.Б. Єрмака (місцезнаходження: вул.Банкова, 11, м.Київ, 01220) в якій просить:

- зобов`язати Керівника Офісу Президента України А.Б. Єрмака забезпечити розробку підпорядкованими йому підрозділами Офісу Президента України заходів по забезпеченню його конституційного права особисто обирати кандидатів на посади до виконавчого і судового органів державної влади з визначенням конкретних виконавців і термінів по кожному заходу та подання цих заходів на підпис Президентові України В.О. Зеленському у продовж одного місяця з дня прийняття позитивного рішення по цій позовній заяві.

Обґрунтовуючи позові вимоги позивач посилається на те, що звернувся до Президента України В.О. Зеленського, як гаранта додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, з заявою від 30.11.2020 року, в якій вимагав забезпечити дотримання його конституційного права у відповідності до статей 38 і 71 Конституції України особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад, для чого використати надані Президентові України Конституцією України повноваження, такі як право законодавчої ініціативи та право призначення всеукраїнського референдуму. Зазначає, що у відповідь на цю заяву отримав лист з Офісу президента України, в якому йому повідомили що його заява від 30.11.2020 передана до Відділу інформаційно-аналітичної роботи для врахування і використання в роботі. Вказує, що після цього звернувся до керівника Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України з заявою від 11.12.2020 року, в якій просив дати обґрунтовану, у відповідності до діючого законодавства, відповідь на його заяву від 30.11.2020 року. У відповідь на яку, листом з Офісу Президента України позивача повідомили, що його пропозиції скеровано до Комісії з питань правової реформи для опрацювання. Також зазначає, що у зв`язку з цим він був змушений звернутися з заявою від 20.01.2021 року до керівника Апарату Офісу Президента України О. Є. Дніпрова, в якій вказав на не виконання його підлеглими своїх обов`язків, передбачених підпунктом 22 пункту 4 Положення про Офіс Президента України, відповідно до якого вони повинні розробити та подати Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених проблем у зверненні позивача. Так, вказує, що у відповідь на зазначену заяву йому повідомили, що після повторного аналізу підтверджено позицію щодо доцільності скерування попередніх звернень позивача до Комісії з питань правової реформи. Незадоволений відповідями на свої звернення, позивач вказує, що звернувся до Керівника Офісу Президента України А. Б. Єрмака із скаргою від 10.03.2021 року, в якій вимагав забезпечити опрацювання відповідними службами Офісу Президента України його звернення від 30.11.2020 року у відповідності до діючого законодавства. Також зазначає, що у відповідь на свою скаргу отримав лист з Офісу Президента України, яким його повідомили, що Керівником Офісу Президента України погоджено припинення розгляду його звернень щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до статей 38,71 Конституції України. Відтак, позивач, вважаючи, що вищезазначені дії порушують його конституційні права, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

24.11.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що до Офісу Президента України надходили звернення позивача щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до ст.ст. 38, 71 Конституції України, а також невдоволення результатами організації розгляду в Офісі Президента України попередніх звернень позивача (звернення надходили протягом грудня 2020 року - березня 2021 року). Окрім цього, вказує, що розгляд звернень позивача в період протягом грудня 2020 року - березня 2021 року було організовано в Офісі Президента України відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначає, що отримавши відповідь на звернення від 20 січня 2021 року, позивач повторно звернувся з того ж самого питання до Керівника Офісу Президента України зі скаргою від березня 2021 року. Згідно з статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті (частина друга); рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення (частина третя). Враховуючи викладене вище, а також позицію Департаменту з питань звернень громадян відповідачем, відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» було припинено розгляд звернень позивача щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до статей 38, 71 Конституції України, а також щодо незгоди з результатами організації розгляду в Офісі Президента України попередніх звернень позивача. Представник відповідача також наголошує, що вимога зобов`язати відповідача забезпечити розробку підпорядкованим йому підрозділами Офісу Президента України заходів по забезпеченню конституційного права позивача особисто обирати кандидатів на посади до виконавчого і судового органів державної влади з визначенням конкретних виконавців і термінів по кожному заходу та подання цих заходів на підпис Президентові України ОСОБА_2 у продовж місяця з дня прийняття позитивного рішення по цій справі є втручанням в дискреційні повноваження Глави держави, визначених Конституцією України, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

30.11.2021 позивач звернувся до Президента України В.О. Зеленського з заявою, в якій просив забезпечити дотримання його конституційного права у відповідності до статей 38 і 71 Конституції України особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад, для чого застосувати надані Президенту Конституцією України повноваження, такі як право законодавчої ініціативи та право призначення всеукраїнського референдуму.

За результатами розгляду заяви листом Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 04.12.2020 №22/063218-13 позивача повідомлено, що його звернення передано до Відділу інформаційно-аналітичної роботи Департаменту з питань звернень громадян для врахування та використання в роботі.

11.12.2020 позивач звернувся до керівника Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України з заявою, в якій просив дати обґрунтовану, у відповідності до діючого законодавства, відповідь на його заяву від 30.11.2020 року.

30.12.2020 у відповідь на вищевказану заяву, листом Офісу Президента України позивача повідомили, що його пропозиції скеровано до Комісії з питань правової реформи для опрацювання.

20.01.2021 позивач звернувся до Керівника Апарату Офісу Президента України з заявою, в якій вказав, що Керівник Комісії з питань правової реформи не є посадовою особою, підпорядкованою Офісу Президента України та в його обов`язки не входить готувати для Президента пропозиції по вирішенню питань, піднятих в зверненнях громадян до Президента України, тому просив забезпечити опрацювання відповідними посадовими особами Офісу його звернення від 30.11.2020 року у відповідності до діючого законодавства.

Листом Керівника Апарату Офісу Президента України від 01.03.2021 позивача повідомлено, що його звернення від 20 січня 2021 року стосовно невдоволення результатами організації розгляду його попередніх звернень, зокрема, щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до статей 38, 71 Конституції України розглянуто. За результатами проведеного відповідними структурними підрозділами Офісу Президента України повторного аналізу підтверджено позицію щодо доцільності скерувати попередні звернення позивача до утвореної Президентом України Комісії з питань правової реформи, у складі якої діють робочі групи з питань підготовки пропозицій щодо внесення змін до Конституції України, розвитку законодавства про організацію судової влади та здійснення правосуддя.

10.03.2021 позивач звернувся зі скаргою до Керівника Офісу Президента України, в якій вимагав забезпечити опрацювання відповідними службами Офісу Президента України його звернення від 30.11.2020 року у відповідності до діючого законодавства.

У відповідь на вищевказану скаргу, листом Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України позивача повідомлено, що його попередні звернення, які містили такі ж питання були розглянуті, за результатами розгляду позивачу були надані відповіді, а тому на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» погоджено припинення розгляду звернень позивача щодо забезпечення дотримання конституційного права позивача у відповідності до статей 38 і 71 Конституції України особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад.

Не погоджуючись з вищевказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України їхнього конституційного права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Статтею 1 Закону України Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Згідно з ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев`ятої цієї статті.

Статтею 20 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З матеріалів справи видно, що позивач 30.11.2021 звертався до Президента України В.О. Зеленського з заявою, в якій просив забезпечити дотримання його конституційного права у відповідності до статей 38 і 71 Конституції України особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад, для чого застосувати надані Президенту Конституцією України повноваження, такі як право законодавчої ініціативи та право призначення всеукраїнського референдуму.

Так, згідно з пунктом 28 частини першої статті 106 Конституції України Президент України створює для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Указом Президента України від 20 червня 2019 року № 417 «Питання забезпечення діяльності Президента України» утворено Офіс Президента України та закріплено, що Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, основним завданням якого є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Підпунктом 22 пункту 4 Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року № 436, встановлено, що Офіс відповідно до покладених на нього завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

Як встановлено судом, звернення позивача від 30 листопада 2020 року та від 11 грудня 2020 року були проаналізовані у Головному управлінні з питань судоустрою та Головному управлінні законодавства з питань державного будівництва Директорату з питань правової політики Офісу Президента України та були скеровані до Комісії з питань правової реформи, про що заявникові було надано відповідь по суті порушених ним питань листами Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 30 грудня 2020 року № 22/066411-13 та № 22/063218-13.

Залишившись незадоволеним змістом наданих відповідей, позивач 20 січня 2021 року звернувся до Керівника Апарату Офісу Президента України ОСОБА_3 з вимогою забезпечити опрацювання відповідними посадовими особами Офісу Президента України його звернення від 30 листопада 2020 року.

Так, за результатами розгляду вищевказаного звернення, Листом Керівника Апарату Офісу Президента України від 01.03.2021 позивача повідомлено, що його звернення від 20 січня 2021 року стосовно невдоволення результатами організації розгляду його попередніх звернень, зокрема, щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до статей 38, 71 Конституції України розглянуто. За результатами проведеного відповідними структурними підрозділами Офісу Президента України повторного аналізу підтверджено позицію щодо доцільності скерувати попередні звернення позивача до утвореної Президентом України Комісії з питань правової реформи, у складі якої діють робочі групи з питань підготовки пропозицій щодо внесення змін до Конституції України, розвитку законодавства про організацію судової влади та здійснення правосуддя.

Окрім цього, зазначеним листом позивача повідомлено про те, що учасниками законотворчості, як указано в Рішенні Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп/2002, є визначені у частині першій статті 93 Конституції України суб`єкти законодавчої ініціативи у Верховній Раді України, зокрема Президент України. Реалізація права законодавчої ініціативи і права вето означає лише участь відповідних органів у здійсненні власне парламентської функції законотворчості.

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/5/17 від 6 червня 2018 року, повноваження Президента України щодо розробки законопроектів та їх подання до Верховної Ради України є дискреційними.

10.03.2021 позивач знову звернувся зі скаргою до Керівника Офісу Президента України, в якій вимагав забезпечити опрацювання відповідними службами Офісу Президента України його звернення від 30.11.2020 року у відповідності до діючого законодавства.

У відповідь на вищевказану скаргу, листом Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України від 30.03.2021 позивача повідомлено, що його попередні звернення, які містили такі ж питання були розглянуті, за результатами розгляду позивачу були надані відповіді, а тому на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» погоджено припинення розгляду звернень позивача щодо забезпечення дотримання конституційного права позивача у відповідності до статей 38 і 71 Конституції України особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад.

З даного приводу, суд зазначає, що згідно з ст. 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті (частина друга); рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення (частина третя).

Відтак, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно, відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» було припинено розгляд звернень позивача щодо забезпечення права «особисто обирати кандидатів на посади до виконавчої і судової державних влад» та підготовки законопроекту про внесення змін до статей 38, 71 Конституції України, а також щодо незгоди з результатами організації розгляду в Офісі Президента України попередніх звернень позивача.

При цьому, Департамент з питань звернень громадян поінформував позивача про прийняте рішення листом від 30 березня 2021 року № 22/013143-13.

Відтак, суд зазначає, що розгляд звернень позивача в період протягом грудня 2020 року - березня 2021 року було організовано в Офісі Президента України відповідно до вимог чинного законодавства України.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, визначено поняття дискреційних повноважень - сукупність прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Слід зазначити, що повноваження Президента України визначаються Конституцією України. Президент України здійснює свої повноваження у відповідності з чинним законодавством України.

Як зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 9901/5/17, повноваження Президента України щодо розробки законопроектів та їх подання до Верховної Ради України є дискреційними.

Таким чином, суд не вправі втручатися в діяльність Президента України при здійсненні ним функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єкта владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже суди не вправі зобов`язувати суб`єктів владних повноважень вчиняти певні дії, якщо обов`язковість таких дій не встановлено компетентним органом або законом.

Вимога зобов`язати відповідача забезпечити розробку підпорядкованим йому підрозділами Офісу Президента України заходів по забезпеченню конституційного права позивача особисто обирати кандидатів на посади до виконавчого і судового органів державної влади з визначенням конкретних виконавців і термінів по кожному заходу та подання цих заходів на підпис Президентові України ОСОБА_2 у продовж місяця з дня прийняття позитивного рішення по цій справі є втручанням в дискреційні повноваження Глави держави, Керівника Офісу Президента України та Офісу Президента України, визначених Конституцією України та законодавством України, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2021.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна