Справа № 640/37147/21
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 грудня 2021 року м. Київ № 640/37147/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- поновити строк Позовної давності, з 10.09.1993 р. та при прийнятті Судового Рішення, застосувати норми і положення ст. ст. 15, 32, 34 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", ст. 70 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. З ст. 268 Цивільного Кодексу України. Постанови Іменем України, Судової колегії Одеського Апеляційного Адміністративного Суду від 25.02.2009 року. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 16.03.2012 p.. Довідки Вищого адміністративного суду України від 20.02.2012 р. Про узагальнення та вивчення практики розгляду і вирішення адміністративними судами справ, пов`язаних із соціальними виплатами особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- визнати ОСОБА_1 постраждалим від багаторічних протиправних дії Головного Управління ПФУ в м. Києві та окремою Ухвалою суду притягнути їх до відповідальності за невиконання чисельних судових рішень КС України на підставі ч. 2 ст. 382 КК України, на протязі 28 років, при нарахуванні та виплаті мені основної (Державної) та Додаткової пенсії за шкоду заподіяну моєму здоров`ю з 10.09.1993 p., відновити виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну моєму здоров`ю незаконно призупинену ними з квітня 2018 року на підставі ст. ст. 49, 50, 53, ч. 4 ст. 54, 58, ч. 3 ст. 67, 70, 71 та Прикінцевих Положень до Чорнобильського Закону, ст. 22, ч. 3 ст. 46, п. 1 та 6 ст. 92, ч. 4 ст. 124, 150, ч. 3 ст. 152 Конституції України, а на підставі підзаконних актів, Постанов KM України, що мають нижчу юридичну силу;

- зобов`язати Управління ПФУ в м. Києва провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну моєму здоров`ю за період з 10.09.1993 р. з врахуванням невиплаченої суми (з 10.09.1993 по 01.08.1997 р.) та незаконно відміненої з квітня 2018 р. додаткової пенсії за шкоду заподіяну моєму здоров`ю з врахуванням виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю, особам які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, на підставі ч. 1 ст. 48 та Прикінцевих положень до Чорнобильського Закону і виплачувати її з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України;

- зобов`язати Управління ПФУ в м. Києві провести перерахунок моєї основної (Державної) пенсії за період з 10.09.1993 р. до цього часу, та виплачувати її, надалі, без часових обмежень, в повному обсязі з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України;

- стягнути з Головного управління ПФУ в м. Києві, за 28 річні протиправні дії по відношенню до мене нанесену ним моральну шкоду заподіяну моєму здоров`ю на підставі ст. ст. 55, 56, ч 3 ст. 152 Конституції України, Рішення КСУ № 10-рп/2008 від 22.05.2008р., Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про Судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (витяг, станом на 25.05.2001р.), ч. 1 та 2 ст. 1167, 1168, 1172, 1173 ЦК України у розмірі 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат встановлених чинним законодавством України на момент розгляду Судового позову;

- зобов`язати, Головне Управління ПФ України в м. Києва, надалі, пенсію Основну (державну) і Додаткову за шкоду заподіяну здоров`ю нараховувати без обмежень часу, та виплачувати у розмірах, які встановлені ст. ст. 50, 53, ч. 4 ст. 54, 58, ч. З ст. 67, 71 та Прикінцевих Положень до Чорнобильського Закону, у відповідності до ст. 22, ч. З ст. 46, п. 1 та 6 ст. 92 Конституції України;

- прийняти окреме судове рішення, яким зобов`язати привести до норм Чорнобильського Закону та його Прикінцевих Положень свої нормативно правові Акти Головним Управлінням ПФ України в м. Києва, невідкладно, виконати вимоги Прикінцевих Положень до Чорнобильського Закону, які ними проігноровані, та в злочинний спосіб не виконані до цього часу, з 2006 року, застосувавши дію Конвенції «Про захист прав людини і основних свобод» (зміненою і доповненою Протоколами № 11 та 14) у супроводі Додаткового Протоколу і Протоколів № 4, 6, 7, 12 і 13, де;

ст. 2 п. а. (встановлюється): -... для захисту будь - якої особи (лиця) від протиправного насилля;

ст. 4 п. 1 (проголошує): - ...Ніхто не може утримуватись в рабстві чи підневільному стані;

ст. 16 (вказує на право): - обмеження на політичну діяльність іноземців. Ніщо, в статтях 10, 11 і 14 не може розглядатися, як перепона для Високих

домовленостей Сторін вводити обмеження на політичну діяльність іноземців, які заполонили владу в законодавчій та виконавчій владі України;

ст. 17 (встановлюється): - Заборона зловживання правами. Ніщо у цій Конвенції не може трактуватися, як означаюче, що будь - яка держава, будь - яка група осіб чи будь - яка особа має право займатись будь - якою діяльністю чи чинити будь - які дії, що направлені на порушення прав і свобод, признаних у цій Конвенції, чи на її обмеження у більшій мірі, чим це передбачено у Конвенції та притягнути їх, спільно, за ці 28 річні порушення прав людини до кримінальної відповідальності, на підставі ст. ст. 55, 56 Конституції України та ст. 38 Закону України « Про Державну службу».

Згідно з частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною четвертою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, вимоги позивача щодо притягнення посадових Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до кримінальної відповідальності не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Наведене свідчить, що позивачем об`єднано в позовній заяві вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повернення частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,- повернути позивачу.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Т.П. Балась