Справа № 640/12749/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт» про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИЛА:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт», в якому просило:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації підземного паркінгу до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки ОСББ «Тельбін-Комфорт» за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 18Б, шляхом відключення джерела електроживлення та накладення печаток на ворота паркінгу;

- обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покласти на ГУ ДСНС у м. Києві;

- контроль за виконанням судового рішення щодо усунення Відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покласти на Позивача;

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що в ході проведення перевірки щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки Відповідача встановлено ряд порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації підземного паркінгу до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації підземного паркінгу ОСББ «Тельбін-Комфорт» за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 18Б, шляхом відключення джерела електроживлення та накладення печаток на ворота паркінгу до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті від 24.05.2019 № 452.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що Відповідачем більшість порушень усунуто, а деякі порушення відсутні. Посилався на відсутність у Позивача підстав для проведення перевірки Відповідача, оскільки ОСББ не є суб`єктом господарювання.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу № 348 від 03.05.2019 «Про проведення позапланових перевірок», посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 3888 від 13.05.2019 Дніпровським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання - ОСББ «Тельбін-Комфорт» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт від 24.05.2019 № 452.

За результатами проведення заходу контролю Позивачем встановлено наявність порушень Відповідачем вимог законодавства, а саме:

- двері електрощитових на технічному поверсі та в підвальному поверсі житлового будинку не виконані протипожежними (п. 1.24 Розділу IV, п. 22 Розділу ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні (далі- ППБУ));

- з`єднання, відгалуження та окінцювання жил електричних проводів на технічному поверсі житлового будинку, в підземному паркінгу та в підвалі не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (п. 1.6 Розділу IV, п. 22 Розділу ІІ ППБУ);

- приміщення, коридори та прибудинкова територія не забезпечені знаками безпеки згідно ГОСТ 12.4.026 та ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форми та колір» (п. 8 п. 22 Розділ II ППБУ);

- пожежні кран-комплекти розміщені у навісних шафах, які не пристосовані для візуального огляду їх без розкривання (п. 2.2. підпункт 6 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- житловий будинок та паркінг не обладнаний системою оповіщення про пожежу та управлінням евакуацією людей (вимога Додатку Б Таблиця Б.1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту») (п. 1.2 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- житловий будинок та підвал не дообладнаний системою пожежної сигналізації (вимога Додатку А Таблиця А.1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту») (п. 1.2 Розділ V п. 22 Розділ II ППБУ);

- пожежні кран-комплекти не перевірені на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування (підпункт 9 п. 2.2 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежними рукавами однаковими з ними діаметрами та стволами, кнопками пуску пожежних насосів, а також важелями для полегшення відкривання вентилів (підпункт 2 п. 2.2 Розділ V п. 22 Розділ II ППБУ);

- з пожежних кран-комплектів знято вентилі та приєднувані головки (підпункт 2, 10 п. 2.2 Розділ V п. 22 Розділ II ППБУ);

- не проведено перевірку блискавкозахисту житлового будинку (вимоги п. 9.3.1, п. 9.3.2, п.9.3.4 ДСТУ Б В. 2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (ІЕС 62305:2006, NEQ) (п. 1.21 Розділ IV, п. 22 Розділ II ППБУ);

- світлові покажчики «ВИХІД» білого кольору на зеленому фоні, не підключені до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення (п. 2.31 , 2.32 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- система внутрішнього протипожежного водопроводу в житловому будинку знаходиться в непрацездатному стані (п. 1.1 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- на видних місцях не вивішено плани евакуації на випадок пожежі (п. 5, п. 22 Розділ II ППБУ);

- несучі конструкції сходів що ведуть з підвалу на перший поверх житлового будинку не оброблені вогнетривкою сумішшю (п. 2.23 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- комунікаційні отвори в протипожежних перешкодах (міжповерхове перекриття житлового будинку з 1-го по 27 поверх, в електрощитових, в міжповерхових електрощитках та інших комунікаційних отворах) не зашпаровані наглухо негорючим матеріалом, який забезпечує межу вогнестійкості та димогазонепроникнення (п. 2.4 Розділу III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- допускається улаштування та експлуатація тимчасових дільниць електромережі на технічному поверсі, в підземному паркінгу та підвалі житлового будинку (п. 1.8 Розділ IV, п. 22 Розділ II ППБУ);

- експлуатування та технічне обслуговування системпротипожежного захисту змонтованої в житловому будинку, не проводиться у відповідності до вимог Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56:2014 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту», система димовидалення, підпору повітря знаходяться в непрацездатному стані (п. 1.1 Розділ V, п. 1.4 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- не надано акти перевірки готовності систем протипожежного захисту змонтованих у житловому будинку та паркінгу (АПС та димовидалення), договори на їх технічне обслуговування та спостереження (вимоги Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56:2014 «Інженерне обладнання будинків споруд. Системи протипожежного, захисту» (п. 1.1 Розділ V, п. 1.4 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- відсутні світлові покажчики шляхів руху автомобілів, які вказують напрямок руху та повинні бути підключені до мережі аварійного (евакуаційного) освітлення, в порушення п. 8.45. ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» (п. 2.23 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- приміщення підземного паркінгу не обладнано системою пожежогасіння (п. 1.2 Розділ V, п. 1.4 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- на об`єкті відсутній 10% запас пожежних сповіщувачів від кількості змонтованих (вимога п. 7.2.22 ДБН В. 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту») (п. 1.4 Розділ V п.22 Розділ II);

- в приміщені насосної станції не вивішено загальна схема протипожежного водопостачання та схема обв`язки насосів (п. 2.3, підпункт 1 Розділ V ППБУ);

- електрифіковані засувки пожежних насосів не перевірені. Перевірка даних засувок повинна здійснюватися не рідше двох разів на рік з реєстрацією результатів у журналі (п. 2.3, підпункт 4 Розділ V ППБУ);

- не проведено перевірку надійності переведення пожежних насосів з основного на резервне електропостачання з реєстрацією результатів у журналі (п. 2.3, підпункт 4 Розділ V ППБУ);

- біля входу в приміщення насосної станції не розміщено напис (табло) «Пожежна насосна станція» з освітленням уночі (п. 2.3, підпункт 6 РозділУ п.22 Розділ II ППБУ);

- допускається фіксування самозакривних дверей в житловому будинку у відкритому положенні (п. 2.37 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- з окремих дверей, що відокремлюють сходову клітину житлового будинку від приміщень поверхів знято пристрої для самозачинення (п. 2.37 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- допускається встановлення перегородок, дверей в загальних коридорах та улаштування комор і ролетів в секції №1 на 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 18, 17, 16, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 8, 6, 5 та секція №2: 22, 20, 18, 17, 16, 14, 13, 12, 7, 5 (п. 21, п. 22 Розділ II ППБУ);

- підземний паркінг не обладнано внутрішнім протипожежним водопроводом (вимога п. 8.1 п.8.6 ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів») (п. 1.2 Розділ V, п. 22 Розділ II ППБУ);

- ліфти житлового будинку не працюють у режимі «Пожежна небезпека» (вимога п. 7.6.6 ДБН В. 2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення», п. 5.3 ДСТУ ЕN 81-73:2010 «Норми безпеки до конструкції та експлуатації ліфтів. Специфічне використання пасажирських і вантажопасажирських ліфтів», частина 73 «Режим роботи ліфтів у разі пожежі») (п. 1.1 Розділ V, п. 3 Розділ II ППБУ);

- відсутні протипожежні ворота, які повинні розбивати паркінг на протипожежні відсіки (п. 6.29 ДБЦ В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» п.6.46 ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів») (п. 1.1 Розділу V, п. 1.2 Розділ V, п. 22 Розділ ІІ ППБУ);

- допускається встановлення в загальному коридорі 1-ї секції на 6-му поверсі житлового будинку душової для собак, що в свою чергу перешкоджає евакуації мешканців (п. 2.37 Розділ III, п. 22 Розділ II ППБУ);

- не надано проектну документацію, на підставі якої здійснено монтаж систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації та димовидалення) (п. 1.3 Розділ У, п. 22 Розділ II ППБУ);

- не надано показники щодо пожежної небезпеки матеріалу, яким здійснено утеплення фасаду житлового будинку (п. 9 Розділ II, п. 22 Розділ II ППБУ);

- повітроводи системи протидимного захисту змонтованої в підземному паркінгу житлового будинку не виконані у відповідності до вимог п. 7.11.13, п. 7.11.14 ДБН В 2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування» (п. 2.23 Розділ III, п. 1.1, 1.2, 1.3 Розділ У, п. 22 Розділ II ППБУ);

- допускається закладення віконного отвору сходової клітини між 3 та 4 поверхом житлового будинку (п. 2.22 Розділ IV, п. 2.23, п. 2.37 Розділ III, п.22 Розділ II ППБУ);

- евакуаційні двері підземного паркінгу оснащені замками що не відчиняються з середини без ключа (п. 2.27 Розділ III, п.22 Розділ II ППБУ);

- на всіх поверхах евакуаційних виходів з поверхів житлового будинку не встановлене армоване скло (п. 2.37 Розділ III, п.22 Розділ II ППБУ);

- допускається використання технічних приміщень підвального поверху не за призначенням (допускається розміщення складських та підсобних приміщень) (п. 2.12 Розділ III, п.22 Розділ II ППБУ);

- складські (підсобні) приміщення, що розташовані в підвальному поверсі житлового будинку не мають люків або вікон розміром 0,9 х 1,2 м з приямками (для випускання диму в разі пожежі) (у разі неможливості влаштування вікон, дозволяється встановлення системи протидимного захисту) (підпункт 8 Розділ VI, п.22 Розділ II ППБУ).

В зв`язку з існуванням небезпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що станом на час ухвалення рішення у справі, Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували усунення виявлених під час перевірки та зазначених у відповідному акті порушень вимог пожежної безпеки, що стали підставою для звернення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до суду для застосування заходів реагування, як і доказів, що зазначені у акті перевірки порушення не створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Разом з тим, суд першої інстанції не вбачає у межах даного спору необхідності у встановленні способу, строку і порядку виконання судового рішення та покладення на Позивача обов`язку здійснення контролю за виконанням судового рішення щодо усунення Відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо доводів Відповідача, викладених в апеляційній скарзі про те, що оскільки ОСББ не є суб`єктом господарювання, то у Позивача відсутні повноваження на здійснення перевірки, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно п.п 2 п. 1 ст. 65 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) щодо суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (надалі - Закон № 2866-III) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За змістом ст. 4 Закону № 2866-III об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців ОСББ «Тельбін Комфорт» є суб`єктом господарювання, який проводить господарську діяльність за КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; КВЕД 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основні контракту.

Статтею 7 Закону № 2866-III передбачено, що Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово- комунального господарства.

Пунктами 1, 3 розділу II статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін Комфорт», затвердженого Загальними зборами співвласників ОСББ «Тельбін Комфорт» від 17.12.2018-31.12.2018, Протокол № 1 (надалі Статут), встановлено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Завданням та предметом діяльності об`єднання є, зокрема забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п.п 7.2.1. п.7.2 розділу VII Статуту, об`єднання зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 затверджені «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (надалі- Правила), в яких визначено, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно п.п 3.1.1 п.3.1 Правил утримання допоміжних приміщень включає, зокрема, технічне обслуговування, обслуговування системи протипожежного водопроводу, пожежогасіння та димовидалення.

У допоміжних приміщеннях жилого будинку повинен забезпечуватися. зокрема, належний протипожежний стан.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних, технічних та інших заходів, спрямованих на попередження пожеж, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для швидкого виклику пожежних підрозділів та успішного гасіння пожеж.

Забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи.

Згідно вказаних Правил управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» 14 травня 2015 року № 417-VIII спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.

Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Отже, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений на здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки суб`єктів господарювання, на яких покладені функції управління майном/надання послуг, визначеним Статутом.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 420/4581/19.

Щодо встановлення Позивачем порушень Відповідачем вимог законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з частинами першою, другою та сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Абзацом третім частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

Підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов`язкової звітності, поданих суб`єктом господарювання; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України № 5403 від 02.10.2012 року.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно зі статтею 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Приписами частин першої та другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналогічні положення викладено у приписах частини п`ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Разом з тим, згідно зі статтею 69 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.

Таким чином, статті 69 та 70 Кодексу цивільного захисту України передбачені різні санкції за порушення вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Так, у відповідності до пункту 26 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, та встановлено судом першої інстанції, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації підземного паркінгу, є заходом, направленим на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів зазначає, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417 затверджено Правила пожежної безпеки в Україні, які є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Вказані Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд.

Оцінюючи доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо усунення частини порушень та відсутності підстав для застосування заходів реагування, застосованих судом першої інстанції, колегія суддів враховує, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Відповідачем усунуто лише частину порушень зазначених в акті перевірки, що свідчить про існування загрози життю та здоров`ю людей.

Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/5849/18 зазначив, що наявність порушення вимог протипожежної безпеки не вважається усунутим лише за умови розгляду можливості щодо такого усунення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 у справі № 826/7292/18.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що станом на час розгляду даної справи по суті, відповідні порушення залишаються не усуненими, а відтак реальною є загроза спричинення шкоди здоров`ю та життю людей.

Колегія суддів зазначає, що застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, Позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами Відповідача і публічними інтересами.

За своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові № 826/12258/18 від 18.09.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені під час перевірки Відповідача порушення, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Колегія суддів також враховує, що існування (не усунення Відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених Позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 по справі № 823/589/16.

Крім того, на підставі наказу № 785 від 11.08.2021, посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 7013 від 20.09.2021 Дніпровським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання - ОСББ «Тельбін-Комфорт» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт від 01.10.2021 № 835.

За результатами проведення заходу контролю Позивачем встановлено наявність 38 порушень Відповідачем вимог законодавства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Відповідач не усунув всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів вважає правомірним застосування судом першої інстанції заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта до повного усунення порушень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення Відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до Відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення Відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

Колегія суддів вказує, що належним доказом усунення зафіксованих в акті перевірки порушень є результати повторної перевірки.

Однак, матеріали справи не містять такої заяви та не містять висновку Позивача про усунення Відповідачем зафіксованих в актах перевірки порушень, а тому колегія суддів вважає, що доводи Відповідача про відсутність істотних порушень не підтверджені належними доказами.

Крім того, Відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених управлінням ДСНС, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутись до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 823/589/16.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Позивач, як суб`єкт владних повноважень навів переконливі доводи та надав докази на підтвердження необхідності застосування крайнього заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації вищевказаного об`єкту до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт»», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт»» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко