Справа № 420/6033/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6033/21

Категорія: 111030000 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Час і місце ухвалення: 16:05, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.06.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" звернулося до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7435/15-32-07-14;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7436/15-32-07-14;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7438/15-32-07-14.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки № 2286/15-32-07-13/32521649 від 16 лютого 2021 року "Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ", а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з боку позивача відсутні порушення вимог ПК України та інших нормативно-правових документів.

Позивач наголошує, що господарські операції з придбання товару із його контрагентами мали реальний характер, підтверджуються належним чином оформленими первинними та іншими документами бухгалтерського і податкового обліку, а висновок контролюючого органу в акті перевірки про удаваний характер цих операцій ґрунтується на підставі податкової інформації інформаційно-аналітичних базах податкового органу відносно зазначених контрагентів та результатів перевірок цих контрагентів з їх постачальниками, без аналізу первинних документів, складених за наслідками операцій з підприємством.

Позивач посилався на те, що не може нести відповідальність за недотримання податкової дисципліни контрагентами та іншими постачальниками в ланцюгу поставок, який досліджувався контролюючим органом.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема посилаючись на акт проведеної перевірки.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року адміністративний позов ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" до ГУ ДПС в Одеській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7435/15-32-07-14.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7436/15-32-07-14.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 31 березня 2021 року №7438/15-32-07-14.

Стягнуто на користь ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області, сплачений судовий збір у розмірі 22 700 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- висновок суду першої інстанції про правомірне збільшення позивачем в податковому обліку з ПДВ суми податкового кредиту за наслідками господарських операцій із ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") (), ТОВ "ЦИТРОН ФУД" (), ТОВ "ДЖИНН" (ТОВ "МІАНДРА ІНДАСТРІС")(), ТОВ "ДЖАМП" (), ТОВ "ФРУТ І К", ( ), ТОВ "ТД ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА" (), ТОВ "ТК ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА" (), ТОВ "АМАН АГРО" (), ТОВ "Рим-2015" (), ТОВ "ОДЕСА ТРАНС" () не відповідає нормам матеріального та процесуального права, здійснений без надання належної оцінки обставинам, наведеним в акті перевірки на обґрунтування фіктивності операцій з придбання позивачем товару у вказаних контрагентів;

- по ланцюгу постачання встановлено нереальність продажу ідентифікованого товару за відсутності реального придбання цього ж товару та реальності його виробництва власними трудовими і виробничим ресурсом по ланцюгу постачання;

- облікова кількість штатних працівників вказаних контрагентів не відома, звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4) відсутня. Не встановлено основних фондів, матеріальних ресурсів.

- не надання позивачем до перевірки в повному обсязі первинних документів на вимогу контролюючого органу щодо документального підтвердження господарських операцій, за рахунок яких позивачем сформовано податковий кредит та від`ємне значення за період, що перевірявся;

- наявне кримінальне провадження по контрагенту ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") ().

У відзиві ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" на апеляційну скаргу вказується, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, а апеляційна скарга є безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом з тим, свої обґрунтування позивач підтверджує правовими висновками Верховного Суду у справах №160/93/19 від 02 квітня 2020 року, №826/12030/18 від 26 лютого 2021 року, №340/422/19 від 04 червня 2020 року, №813/220/18 від 19 лютого 2021 року, №826/6280/13-а від 20 лютого 2018 року, №826/16272/13-а від 12 червня 2018 року, №816/809/17 від 27 березня 2018 року, №814/1439/17 від 12 грудня 2019 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ", ідентифікаційний код юридичної особи 32521649, дата запису: 19 серпня 2004 року, номер запису: 0000506, основним видом діяльності якого є оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (код за КВЕД 46.38).

У період з 12 березня 2020 року по 17 березня 2020 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ті пп.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 04 березня 2020 року №1060.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено Акт від 16 лютого 2021 року №2286/15-32-07-13/32521649.

В ході перевірки встановлено наступні порушення:

1) п.44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, п.5 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153 (із змінами та доповненнями), п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №751/4044 та п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 3 885 701 грн., в т.ч. за 3 квартал 2017 року у сумі 176 975 грн., за рік 2017 у сумі 1 949 268 грн., 1 квартал 2018 року 609 870 грн., за півріччя 2018 року у сумі 653 099 грн., за З квартал 2018 рік у сумі 653 546 грн., Рік 2018 у сумі 1 936 433 грн.

2) п.44.1 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України, ст. 1, п.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.1, п.2.4, п.2.7 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено його заниження у 4 317 445 грн. та встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 543 грн., в т.ч. по періодах: липень 2017 року у сумі 31 997 грн., серпень 2017 року у сумі 194 147 грн., жовтень 2017 року у сумі 131 144 грн., листопад 2017 року у сумі 248 584 грн., грудень 2017 року у сумі 1 462 381 грн., січень 2018 року у сумі 186 038 грн., лютий 2018 року у сумі 510 610 грн., квітень 2018 року у сумі 42 913 грн., травень 2018 року у сумі 55 011 грн., грудень 2018 року у сумі 1 366 398 грн.

На підставі Акта перевірки від 16 лютого 2021 року №2286/15-32-07-13/32521649 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2021 року:

- податкове повідомлення-рішення №7435/15-32-07-14, відповідно до якого ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 4 857 126 грн., в тому числі 3 885 701 грн. за податковими зобов`язаннями та 971 425 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення №7436/15-32-07-14, відповідно до якого ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ ХХІ" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5 396 806 грн., в тому числі 4 317 445 грн. за податковими зобов`язаннями та 1 079 361 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення №7438/15-32-07-14, відповідно до якого встановлена сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 543 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні первинні документи (належним чином засвідчені їх копії), які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а саме: договори, платіжні доручення, акти виконаних робіт, накази про введення в експлуатацію, технічний паспорт виробу, видаткові накладні, накладні, акти надання послуг, та інші документи.

Разом з тим, не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

До того ж, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 198 ПК України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз.1 цього пункту.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пп.2.15 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05 червня 1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, оцінюючи обґрунтованість заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Так, відповідач ставить під сумнів господарські взаємовідносини позивача з ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") (), оскільки за результатом відпрацювання фінансово-господарської діяльності "фіктивних підприємств", облікові картки яких внесені до АІС "СФП", встановлено наявність кримінального провадження №0000140 від 13 жовтня 2016 року.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що до перевірки позивачем були надані наступні первинні документи: договір купівлі-продажу №003-1/17 від 18 січня 2017 року; видаткова накладна №532 від 30 серпня 2017 року; №549 від 07 вересня 2017 року; форма декларації виробника №756 від 29 серпня 2017 року; сертифікат відповідності UА1.026X003350-16; товарно-транспортні накладні №549 від 07 вересня 2017 року; декларації виробника №№528, 529 від 15 серпня 2017 року; акт звірки взаєморозрахунків за серпень 2017 року.

Вказані первинні документи надавалися контролюючому органу під час перевірки в оригіналі, що підтверджується відомостями акту-перевірки, не містили дефектів змісту чи форми та були підписані уповноваженими особами і скріплені печатками товариств.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Так, колегія суддів наголошує на тому, що не є підставою для визнання спірної господарської операції нереальною факт порушення кримінального провадження щодо ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") (), в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав в силу приписів ч.6 ст. 78 КАС України.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 20 лютого 2018 року по справі №826/6280/13-а.

Так, Верховний Суд неодноразово, зокрема в постанові від 21 липня 2021 року у справі №820/6663/17 зазначав, що внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню не спростовує фактичного здійснення операцій між позивачем та його контрагентами, адже наявність досудового розслідування не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням таких обставин. Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що посилання податкового органу на Акт звірки взаєморозрахунків за яким, станом на серпень 2017 року розрахунок за придбаний товар здійснено лише у сумі 149 000 грн., при цьому на суму 178 800 грн. розрахунок відсутній, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки Договором купівлі-продажу №003-1/17 від 18 січня 2017 року укладеним між позивачем та ТОВ "ГУТТРЕЙД" (ТОВ "ІНТЕЛЬМАН") не встановлено термінів розрахунку.

Щодо реальності господарських правовідносин з контрагентами позивача ТОВ "ЦИТРОН ФУД", ТОВ "ДЖИНН", ТОВ "ДЖАМП", ТОВ "ФРУТ І К", ТОВ "ТД ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА", ТОВ "ТК ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА", ТОВ "АМАН АГРО", колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши надані позивачем первинні документи по вказаним контрагентам на предмет їх належності та достатності, колегія суддів дійшла до висновку, що вони дають можливість встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування поставлених товарів, їх кількість та вартість, а також сторони господарських операцій, що, відповідно, свідчить про те, що вказані документи у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

У свою чергу, контролюючим органом, за висновками колегії суддів, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Так, Верховний Суд в постановах №826/12030/18 від 26 лютого 2021 року, №340/422/19 від 04 червня 2020 року, №813/220/18 від 19 лютого 2021 року висловився, що інформація, що наявна в інформаційних базах даних ДФС, не заслуговує на увагу, оскільки доказів, які б підтверджували вказані посилання контролюючим органом не надано, крім того, будь-яка податкова інформація, що наявна в і інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання носить інформативний характер.

Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2019 року у справі №814/1439/17 вказав, що сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції.

До того ж, стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків. Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача матеріали справи не містять.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставляти на їх адресу товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти, можливо, і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Тобто, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може свідчити про незаконність формування показників податкової звітності за такими операціями.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Стосовно доводу апелянта про відсутність погашення боргових зобов`язань перед ТОВ "ФРУТ І К" на кінець перевіряємого періоду, колегія суддів зазначає наступне.

Договором відступлення права вимоги від 25 липня 2019 року №0725/1 ТОВ "ФРУКТ І К" (надалі "Первісний кредитор" з однієї сторони, ТОВ "ШАНТІР" надалі "Новий кредитор" з другої сторони, та ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" надалі як "Боржник" разом пойменовані як "Сторони" та кожен окремо як - "Сторона", керуючись ст.ст. 520-523 ЦК України уклали цей договір про переведення боргу.

Вивчивши умови даного договору, колегію суддів встановлено, що період або кінцева дата розрахунку по даному договору для ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" не встановлена. За таких обставин, колегія суддів не приймає даний довід апелянта.

Колегія суддів також не погоджується з апелянтом щодо відмінності між номенклатурою придбаного та реалізованого товару.

Так, Верховний Суд неодноразово (справа №826/16272/13-а від 12 червня 2018 року, №816/809/17 від 27 березня 2018 року) вказував на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту.

Верховний Суд у справі №160/93/19 в постанові від 02 квітня 2020 року також вказав, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту.

У зв`язку з викладеним, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено факт реальності господарських операцій з ТОВ "ГУТТРЕЙД", ТОВ "ЦИТРОН ФУД", ТОВ "ДЖИНН", ТОВ "ДЖАМП", ТОВ "ФРУТ І К", ТОВ "ТД ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА", ТОВ "ТК ІНВЕСТИЦІЇ ТА СПРАВА", ТОВ "АМАН АГРО", ТОВ "Рим-2015" у період, що перевірявся, а наявні в матеріалах справи документи містять достатні дані про їх зміст, характер та учасників, тобто підтверджують факт здійснення таких операцій.

Щодо доводів податкового органу про завищення задекларованих ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" показників у рядку 2180 Форми 2 Фінансового звіту "Інші операційні витрати" у сумі 1 331 384 грн. внаслідок взаємовідносин позивача з ТОВ "ОДЕСА ТРАНС 2017" та ТОВ "КОТ ГРУПП", колегія суддів зазначає наступне.

По взаємовідносинам ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" з ТОВ "ОДЕСА ТРАНС 2017" (ТОВ "КАТРАЛ ОІЛ") податковим органом використано результати відпрацювання податкової інформації ГУ ДФС в Одеській області від 14 грудня 2018 року №288/15-32-14-09/40164742.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, використання податкової інформації по контрагентам позивача не може слугувати належним доказом відсутності товарних операцій, оскільки ця інформація є лише припущенням, фактично перевірки контрагентів не проводилися.

ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" до перевірки було надано належним чином оформлені первинні документи, зокрема, договір поставки продуктів нафтоперероблення для комерційного використання №0658 від 23 вересня 2016 року, накладні, на акти приймання-передачі

Також, колегія суддів зазначає, що ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" використовує у своїй господарській діяльності власні та орендовані транспортні засоби, що свідчить про безпосереднє відношення придбаних товарів (палива) до провадження господарської діяльності позивача. Крім того, ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" орендує у фізичних осіб на підставі нотаріально посвідчених договорів оренди транспортні засоби, на підтвердження чого до суду надані копії відповідних договорів.

Висновок податкового органу щодо неправомірності віднесення ТОВ "ПРОЕКТ ІНВЕСТ XXI" по взаємовідносинам із ТОВ "КОТ ГРУПП" до складу витрат підприємства у 2017 році 975 049 грн., у 2018 році 53 500 грн., до складу податкового кредиту з ПДВ 205 709 грн., обґрунтований тим, що у наданих до перевірки актах виконаних робіт не наведено деталізовану інформацію щодо здійснення перевезень, транспорту, відстані, вантажу, тарифу тощо, а вказано лише загальну номенклатуру "акт виконаних послуг", з огляду на що неможливо встановити яке саме перевезення відбувалося, та відповідно неможливо підтвердити факт здійснення фінансово-господарської операції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена.

Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Окрім того, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, указаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінюючі в сукупності наведені обставини, та даючи їм детальний аналіз, суд апеляційної інстанції вважає надані позивачем докази підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.