Справа № 758/10379/21
Суддя: Ковбасюк О. О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Кулай О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 до Подільського районного суду м. Києва надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить скасувати постанову серії ЕАО № 4519878 від 22.07.2021 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2021 позивач, керуючи автомобілем MАZDA 3 д.н.з НОМЕР_1 , в місті Києві, був зупинений інспектором Департаменту патрульної поліції м. Київ Щербиною Максимом Сергійовичем за начебто непрацюючий лівий стоп сигнал. Згідно з постановою інспектора позивач звинувачений в порушенні п.2.1 ПДР України через відсутність у нього посвідчення водія відповідної категорії та на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

З даною постовою позивач не згоден, вказуючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, відповідно до п.30 Постанови КМУ від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку. Позивач є громадянином Туреччини, має посвідку на постійне проживання в Україні. В наявності у нього є посвідчення водія іноземної держави (Турецької Республіки), що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, та на виконання вимоги відповідача, пред`явив національне посвідчення водія, видане Турецькою Республікою. Таким чином, висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.10.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

10.09.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Вважає, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що під час патрулювання Подільського району м. Києва інспекторами патрульної поліції м. Києва 22.07.2021 о 00 год 00 хв. помітили транспортний засіб з непрацюючим заднім стоп сигналом, вони здійснили зупинку даного транспортного засобу та під час перевірки документів виявилось, що у водія взагалі відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, в свою чергу водій надав посвідчення водія Республіки Туреччина та намагався переконати інспекторів, що воно є правильне і він має право на керування даного авто з цим посвідченням. Вказує, що постанова серії ЕАО №4519878 від 22.07.2021 винесена за відсутності права на керування автомобілем, адже сам водій не заперечує, що в нього відсутнє посвідчення водія України, а наголошував на тому, що він має право керувати автомобілями за допомогою свого національного посвідчення. Відповідач вважає, що позивач не мав права на керування транспортним засобом, а тому був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП правомірно.

Крім того, зазначає, що посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає заміні. Заміна таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 22.07.2021 о 00 год. 00 хв. інспектором старшим лейтенантом Управління патрульної поліції м. Київ Щербиною М. С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4519878, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 22.07.2021 о 00 год. 00 хв. в м. Києві по вулиці І. Виговського, 5, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом MАZDA 3 д.н.з НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1. а. Правил дорожнього руху.

Згідно ч.2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, одними з яких є порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень..

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно змісту п.2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

ОСОБА_1 є громадянином Турецької Республіки та має посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 від 19.06.2020, строком дії до 18.06.2030.

Відповідно до змісту ст. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 №340 особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Пунктом 2 статті 41 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 визначено, що Договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне посвідчення водія, яке відповідає вимогам додатку 6 до Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, який відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення водія, за умови, що вказане посвідчення є дійсним і що воно видане іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів, уповноважених на це цією Договірною стороною.

Судом із наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 , видане 07.03.2011 категорії (В) Турецькою Республікою, записи в якому виконані літерами латинського алфавіту.

Вказане посвідчення відповідає вимогам додатку 6 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968.

Як вбачається з відповіді Міністерства закордонних справ України від 07.05.2021 №72/36-091-29952, Турецька Республіка є стороною Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, приєднавшись до неї 22.01.2013.

Крім того, як убачається з роз`яснень Головного сервісного центру МВС від 07.05.2021 №31/263зі./ел.п. Україна та Турецька Республіка є державами-учасницями Конвенції про дорожній рух 1968 року (Відень). При цьому посвідчення водія, які видані однією Договірною стороною, повинні визнаватися на території іншої Договірної сторони до моменту, з якого дана територія стає звичайним місцем проживання власника посвідчення водія.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4519878 від 22.07.2021, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, відповідачем не надано належних та достовірних доказів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №4519878 від 22.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн та закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя О. О. Ковбасюк