Справа № 400/2608/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2608/21
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського міського центру зайнятості на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського центру зайнятості, за участю третьої особи Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дій,

В С Т А Н О В И Л А :

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Миколаївського міського центру зайнятості № 85 про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 32 884, 12 грн;

- зобов`язати Миколаївський міський центр зайнятості призначити (поновити) ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 15.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 06 липня 2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги. Проте, 29.10.2020 року відповідачем прийнято наказ №85 про відшкодування коштів безробітною виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості. Підставою для винесення спірного наказу слугувало те, що позивач перебувала у трудових відносинах з Благодійною організацією Благодійний фонд "Лакарі без кордонів" згідно договору ЦПХ з 01.06.2020 року. Однак позивач зазначила, що дійсно 01.06.2020 року між ОСОБА_1 та Благодійною організацією Благодійний фонд "Лакарі без кордонів" укладений договір про надання послуг №03/20, який виконаний у повному обсязі 30.06.2020 року. Після 30.06.2020 року позивач не отримувала доходу у відповідності до вказаного договору, а тому відсутні підстави для припинення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Державної фіскальної служби України та виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 перебувала у договірних відносинах з БЛАГОДІЙНОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ». Зокрема, відповідно до п. 7.1. Договору № 03/20 та п. 2. Додатку 1 до Договору № 03/20 цей Договір діє до 31 серпня 2021 року. Інформацію про те, що під час реєстрації в центрі зайнятості вона була зайнятою особою, а отже не мала права на статус безробітного та виплату допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 приховала, що спричинило незаконне отримання нею допомоги по безробіттю з 06.07.2020 року по 28.10.2020 року на загальну суму 32 884 грн. У зв`язку із викладеним, центром зайнятості прийнято наказ № 85 про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Крім того 29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ № НТ201029, яким, зокрема, вирішено припинити реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та припинити виплату допомоги по безробіттю.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 85 про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 32 884, 12 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасовано наказ Миколаївського міського центру зайнятості "Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та нормативними актами щодо їх застосування" від 29.10.2020 року № НТ201029 в частині припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Зобов`язано Миколаївський міський центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 14.04.2021 року (включно).

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Миколаївський міський центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що приймаючи наказ про припинення реєстрації позивача, як безробітної та припинення виплати позивачу допомоги, ММЦЗ виходив із тих документів та відомостей, якими володів на той момент.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

З 06 липня 2020 року ОСОБА_1 , по її заяві, надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю.

29 жовтня 2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ № НТ201029, яким припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку № 792 та припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про зайнятість населення, п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п. 2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком № 792.

29 жовтня 2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ № 85 про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості.

14 квітня 2021 року Миколаївський міський центр зайнятості прийняв наказ № 45, яким визнав свій наказ № 85 від 29.10.2020 року таким, що втратив чинність.

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована в ЄДРПОУ, як ФОП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при заповненні заяви про надання статусу безробітного позивач надала правдиві відомості. Отже у відповідача були відсутні підстави для припинення виплати допомоги по безробіттю позивачу та позбавлення ОСОБА_1 статусу безробітної.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 5067-VI визначено, що безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до робот.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 5067-VI передбачено, що статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792.

Відповідно до п.30 Порядку № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Пунктом 31 Порядку № 792 визначено, у разі припинення реєстрації безробітного така особа може бути взята на облік або поновлена на обліку в центрі зайнятості, до якого вона звернулася відповідно до умов цього Порядку.

За обставинами справи, ОСОБА_1 позбавлено статусу безробітної та припинено відповідну виплату у зв`язку із тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з Благодійною організацією Благодійний фонд "Лакарі без кордонів" згідно договору ЦПХ з 01.06.2020 року, терміном дії до 31.08.2020 року. Отже, на думку відповідача, звертаючись із заявою про взяття на облік, як безробітну, позивач повідомила неправдиві данні про те, що станом на 06 липня 2020 року вона не працевлаштована.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021 року ММЦЗ отримано від Київського міського центру зайнятості акт перевірки № 969 від 29.03.2021 року, з якого вбачається, що БО БФ «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ» подано звітність до органів ДПС щодо дати закінчення відносин цивільно-правового характеру з ОСОБА_1 - 30.06.2020 року.

У той же день Миколаївський міський центр зайнятості прийняв наказ № 45, яким визнав свій наказ № 85 від 29.10.2020 року про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю таким, що втратив чинність. У зв`язку із чим, судом першої інстанції закрито провадження в частині позовних вимог щодо оскарження наказу відповідача, який ним самостійно скасований.

Отже в даному випадку, спірним залишилось питання щодо поновлення позивачу виплати по безробіттю, яка була припинена наказом відповідача № НТ201029.

Зазначеним наказом припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку № 792 та припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про зайнятість населення, п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п. 2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком № 792.

Пунктом 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі, зокрема, припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792.

Поновлення ж виплати та розрахунок залишку від загальної тривалості виплати допомоги по безробіттю здійснюються в межах дворічного періоду з дня, зокрема, перереєстрації безробітного.

Як зазначено вище, підставою для припинення виплати позивачу допомоги по безробіттю стали висновки центру зайнятості про подання нею недостовірних відомостей та даних щодо працевлаштування БО БФ "Лікарі без кордонів", які в подальшому спростовані наступним.

Так, з висновків Акту № 969 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону № 5067-VI Київського міського центру зайнятості від 29.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебувала у відносинах цивільно-правового характеру з БО БФ "Лікарі без кордонів", згідно Договору про надання послуг № 03/20 від 01.06.2020 року.

За надані послуги ОСОБА_1 нараховано винагороду у сумі 34 610 грн, що підтверджується актом прийому - передачі наданих послуг від 30.06.2020 року.

БО БФ "Лікарі без кордонів" подано звітність до органів ДПС щодо дати закінчення відносин цивільно - правового характеру ОСОБА_1 з Фондом - 30 червня 2020 року (а.с.132-133).

Аналогічного змісту інформацію БО БФ "Лікарі без кордонів" надав у листі вих.№ 256 від 26.11.2020 року на запит адвоката позивача (а.с.16).

Отже викладене підтверджує, що позивачем при зверненні до центру зайнятості з відповідною заявою про взяття на облік жодних недостовірних відомостей не повідомлялось, як і не надавались недостовірні документи. При заповненні заяви про надання статусу безробітного позивач надала достовірні відомості про те, що з 01.07.2020 року вона є не працевлаштованою.

Тобто, що станом на 29 жовтня 2020 року у ММЦЗ були відсутні підстави для позбавлення позивача статусу безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що суд першої інстанції безпідставно скасував наказ № НТ 201029, який не був предметом спору, судова колегія не приймає до уваги, як такі, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Так, предметом розгляду справи є зобов`язання Миколаївський міський центр зайнятості поновити ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 15.04.2021 року.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що таке припинення відбулось на підставі наказу відповідача № НТ 201029, суд першої інстанції цілком обґрунтовано, у відповідності до ст.9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог і для повного та всебічного захисту прав позивача скасував зазначений наказ.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що відповідач не знав про зміну предмету позову, в тому був позбавлений можливості зібрати додаткові докази, зокрема витребувати у БО БФ "Лікарі без кордонів" документи, що підтверджують розірвання Договору саме 30.06.2021 року або допитати посадових осіб цього Фонду у якості свідків, судова колегія відхиляє.

По - перше, як вже зазначено вище, зміни предмету позову не відбувалось. По-друге, припинення виплати позивачу допомоги по безробіттю, яке відбулось на підставі спірного наказу, і було предметом розгляду справи. Відповідно до п.5, п.6 ч.2 ст.162 КАС України, відзив на позовну заяву повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин і правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується із посилання на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом із зазначенням причин їх неподання.

Отже, відповідач при дослідженні питання виплати допомоги по безробіттю позивачу в суді першої інстанції не був позбавлений надавати будь - які документи, інформацію та докази саме з цього питання.

Крім того, судова колегія звертає увагу апелянта, що в матеріалах справи достатньо доказів та встановлених фактів на підтвердження того, що позивач з 01 липня 2020 року була безробітною, зокрема лист БО БФ "Лікарі без кордонів", Акт Київського міського центру зайнятості № 969 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону № 5067-VI від 29.03.2021 року, звітність БО БФ "Лікарі без кордонів" до органів ДПС. Зазначене також підтверджується діями самого відповідача, а саме скасування наказу про відшкодування коштів, виплачених позивачу, як допомоги по безробіттю.

Судова колегія також відхиляє доводи апелянта про некоректне формулювання резолютивної частини рішення суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору.

Так, ст.139 КАС України прямо встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Миколаївський міський центр зайнятості є суб`єктом владних повноважень, який у даних правовідносинах реалізує владні управлінські функції, у зв`язку із чим, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, за правилами, передбаченими КАС України і судовий збір підлягає стягненню саме за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Правова позиція щодо віднесення центрів зайнятості до суб`єктів владних повноважень викладена ВС в постанові по справі № 816/2223/17 від 16.09.2021 року.

Враховуючи, що з 15.04.2021 року позивач зареєстрована як ФОП, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 14.04.2021 року (включно).

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського міського центру зайнятості - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко