Справа № 203/4419/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

Київ

справа №203/4419/17

адміністративне провадження №К/9901/45840/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Бевзенка В.М.,

суддів: Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 203/4419/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми відшкодування, відсотків та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У 2017 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати незаконними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати (затримки/перешкоджанні в виплаті) гарантованої суми вкладу та такими, що порушують норми статті 24 (дискримінація), статті 41 (гарантія права власності) Конституції України;

- визнати право позивачки на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму (гарантовану суму відшкодування) згідно договорами банківського вкладу (депозиту) «Ощадний» рахунок № 5801, який становить: 21 193, 94 гривень;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести дані позивачки до загального реєстру вкладників;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити гарантовану суму та шкоду, спричинену незаконними діями Фонду (3 %, інфляційні втрати та моральну шкоду);

- стягнути з відповідача гарантовану Законом України суму відшкодування у розмірі 21 193,94 гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивача відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 11 937,02 гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивачки відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 3 557,10 гривень;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 500 000 гривень.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження ухвалив розглянути та розглянув її за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невжиття заходів до включення відомостей щодо позивачки до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти у межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, на суму 21 193, 94 гривень;

- зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити відомості щодо позивачки до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, на суму 21 193,94 гривень;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково, внаслідок чого:

- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у скасовано;

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивачки суму 21 193 ,94 гривень за договором банківського вкладу (депозиту) «Ощадний» рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський»;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення щодо ухвалення додаткового рішення щодо судового збору у справі № 203/4419/17 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 позивачка оскаржила їх у касаційному порядку.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Щодо сплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржниця не додала до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).

Натомість позивачкою заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що вона звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 (К/9901/6605/18).

Суд, дослідивши доводи клопотання про звільнення позивачки від сплати судового збору, дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Коваленко Н.В., Кравчука В.М., встановивши наявність неоднакового застосування Верховним Судом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в аналогічних правовідносинах, дійшов висновку, що існує необхідність відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 (пункт 23 цього судового рішення) та ухвалою від 29.04.2021 передав справу № 160/15864/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 160/15864/20 дійшла висновку про те, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а тому немає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору в цій справі.

Тому Велика Палата Верховного Суду, дійшла висновку про необхідність відступити від правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16 (11-1032апп18), оскільки цей висновок протирічить висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.05.2019 у справі № 817/777/16, і підстав для відступу від такого висновку не вбачається.

Суд наголошує на тому, що у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 зроблено висновок про те, що дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій.

Отже, зважаючи на вищевикладене, клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021.

Суд наголошує, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частини перша та друга статті 4 Закону № 3674-VI).

Позивачкою у цій справі є фізична особа, яка, звернувшись до суду у 2017 році, заявила 2 (дві) вимоги немайнового характеру та 4 (чотири) вимоги майнового характеру.

З урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021, позивачка оскаржує рішення у частині відмови у стягненні 3 % річних, інфляційних втрат та моральної шкоду.

Отже за подачу цієї касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021, Суд обраховує судовий збір щодо 2 (двох) вимог немайнового характеру та 3 (трьох) вимог майнового.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 - 1 600 гривень.

Враховуючи наведене, скаржниця при подачі цієї касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 мала сплатити судовий збір у розмірі: 6434, 94 грн (1280 грн (з розрахунку: 640 грн х 2 (дві вимоги немайнового характеру)) + 5154, 94 грн (з розрахунку: 515 494, 10 грн (сума заявлених майнових вимог) х 1 / 100 %).

Щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 за наслідками перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270 гривень.

Враховуючи наведене, скаржниця при подачі касаційної скарги на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 за наслідками перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 мала сплатити судовий збір у розмірі: 2 270 гривень.

Отож, для усунення недоліків касаційної скарги скаржниці необхідно сплатити судовий збір у загальному розмірі 8 704, 94 грн за такими реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA 0026007 Код класифікації доходів бюджету 22030102 Найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)» Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

З огляду на викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху.

Керуючись статтями 169, 328 - 330, 332 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 203/4419/17.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 203/4419/17 - залишити без руху.

Надати скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа