Справа № 638/11892/17
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/11/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Олейник О.О.,

розглянувши в відкритому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова про перерахунок пенсії, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова про перерахунок пенсії, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Воркута Росія. Після закінчення школи вона пішла працювати до Воркутинської контори перукарського господарства. Прийнявши позивачку на роботу Воркутинська контора перукарського господарства направила її на навчання до училища в місті Сиктивкар Республіка КОМІ, де вона навчалася три роки, з 01.09.1975 по 01.07.1978, 26 липня 1978 року після закінчення училища з позивачкою уклали трудовий договір на роботу в Воркутинській конторі перукарського господарства де вона працювала до 22.03.1992 року, тобто 13,5 років, що підтверджується копіями наданих трудових договорів. Таким чином, згідно ст. 56 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до стажу роботи зараховується також навчання в училищах. Тобто, загальний трудовий стаж складає 17 років 06 місяців 13 днів. В 1999 році позивачка переїхала на постійне мешкання до України в місто Харків, де і по цей час проживає та працює. В 2009 році, коли позивачці виповнилося 50 років, вона звернулась до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії, так як згідно Закону вона мала право на призначення пільгової пенсії, як такої, що працювала у районі Крайньої Півночі. Але позивачці була призначена пенсія за віком без урахування 17 років 06 місяців 13 днів роботи в районі Крайньої Півночі. Призначену позивачці пенсію вона отримувала протягом трьох років до листопада 2012 року. Після чого їй взагалі відмовили у виплаті пенсії. Згідно рішення суду Дзержинського району м. Харкова від 15.02.2016 року справа № 638/11369/15-а позивачці було поновлено виплату пенсії та сплачено заборгованість з 2012 року. Але разом з цим було повідомлено, що призначення пенсії за рішенням суду на території України, не надає права на пенсію відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року замінено Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, 61000).

У відзиві на адміністративний позов відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 по справі №638/11369/15-а не передбачає перерахунок пенсії із застосуванням кратності за відповідні періоди роботи. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Таким чином, для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Враховуючи те, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявні завірені належним чином копії трудових договорів (трудовий договір щодо стажу роботи з 01.04.1983, який продовжений з квітня 1986 року по квітень 1989 року, трудовий договір щодо стажу роботи з 24.03.1989 по 23.03.1992), відділ фінансового контролю за призначенням пенсії управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України Харківської області звернув увагу Управління на необхідність зарахування періодів роботи з 01.04.1983 по 31.12.1990 із урахуванням кратності з 01.12.2012.

На момент здійснення перерахунку програмне забезпечення органів Пенсійного фонду України не передбачало одночасне зарахування періодів навчання (з 01.09.1975 по 01.07.1978) до періоду роботи в районах Крайньої Півночі без урахування кратності та періодів роботи в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності. Окрім того в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 по справі №638/11369/15-а зазначено, що пільговий стаж роботи в районах Крайньої Півночі ОСОБА_1 складає 16 років 5 місяців 27 днів на день звільнення, з яких навчання складає 2 роки 10 місяців, стаж роботи в районах Крайньої Півночі складає 13 років 07 місяців 27 днів, а всього - 16 років 5 місяців 27 днів. Отже постановою чітко розділені поняття навчання та робота в районах Крайньої Півночі.

Враховуючи вищезазначене, Управління зарахувало періоди роботи з 01.04.1983 по 31.12.1990 із урахуванням кратності з 01.12.2012 (копія розпорядження №18759 від 22.03.2016. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі склав 17 років 6 місяців 13 днів, загальний стаж - 24 роки 0 місяців 14 днів.

Відповідач зазначає, що Тимчасовою Угодою, Указом Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постановою Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" не передбачено зарахування періодів навчання до періодів роботи в районах Крайньої Півночі.

Після надходження відповідних довідок про заробітну плату управління здійснило відповідні розрахунки та прийняло розпорядження про відмову в проведенні перерахунку пенсії від заробітної плати по вищезазначеній заяві від 31.10.2016 відмовити, оскільки згідно наданих довідок про заробітну плату №4638-13/13 від 23.05.13, №4639-13/13, №4640-13/13, №4641-13/13 розмір пенсії зменшується.

В судове засідання сторони не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що 24 жовтня 1959 року в місті Воркута Росія. Після закінчення школи вона пішла працювати до Воркутинської контори перукарського господарства. Прийнявши позивачку на роботу Воркутинська контора перукарського господарства направила її на навчання до училища в місті Сиктивкар Республіка КОМІ, де вона навчалася три роки, з 01.09.1975 по 01.07.1978, що підтверджується Дипломом серії НОМЕР_1 , виданого 07.07.1978 року. 26.07.1978 року після закінчення училища з позивачкою уклали трудовий договір на роботу в Воркутинській конторі перукарського господарства де вона працювала до 22.03.1992 року, тобто 13,5 років, що підтверджується копіями наданих трудових договорів. Таким чином, згідно ст. 56 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до стажу роботи зараховується також навчання в училищах. Тобто, на момент звільнення її трудовий стаж складає 16,5 років. В 1999 році позивачка переїхали на постійне мешкання до України в місто Харків, де і по цей час проживає та працює. В 2009 році, коли позивачці виповнилося 50 років, вона звернулась де Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії, так як згідно Закону вона мала право на призначення пільгової пенсії, як такої, що працювала у районі Крайньої Півночі. Але позивачці була призначена пенсія за віком без урахування 16,5 років роботи в районі Крайньої Півночі. Призначену позивачці пенсію вона отримувала протягом трьох років до листопада 2012 року. Після чого їй взагалі відмовили у виплаті пенсії.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 встановлено, що пільговий стаж роботи в районах Крайньої Півночі ОСОБА_1 складає 16 років 5 місяців 27 днів на день звільнення, з яких навчання складає 2 роки 10 місяців, стаж роботи в районах Крайньої Півночі складає 13 років 07 місяців 27 днів, а всього - 16 років 5 місяців, 27 днів. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з жовтня 2009 року провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з листопада 2012 року з урахуванням пільгового стажу.

Відповідач зазначає, що Тимчасовою Угодою, Указом Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постановою Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" не передбачено зарахування періодів навчання до періодів роботи в районах Крайньої Півночі, а відтак підстав для зарахування цього періоду з урахуванням кратності немає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 у поєднанні із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Згідно зі статтею 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення пенсії, є Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно з частиною другою статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Згідно із статтею 1 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як у районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи у районах Крайньої Півночі.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Нормативний підхід до розуміння норм права, що регулюють відносини призначення, перерахунку і виплати пенсій, в поєднанні з конституційними положеннями про пріоритет міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які встановлюють інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, дає можливість дійти висновку про те, що особи, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, мають право на призначення пенсії за віком у разі настання умов (досягнення віку, напрацювання стажу), за яких відповідно до положень частини першої статті 1 Тимчасової угоди виникає право на призначення такої пенсії на пільгових умовах.

Конституція України, Закон №1058-IV, Угода, частини перша і третя статті 1 Тимчасової угоди не містять положень, точний зміст яких або їх тлумачення надають право на призначення пенсії за віком названій вище категорії осіб із застосуванням законодавства держави, що є Стороною Тимчасової угоди та/чи Угоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 01 грудня 2015 року у справі № 524/11590/14-а.

Таким чином, в контексті спірних правовідносин, необхідними умовами для пільгового пенсійного забезпечення особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі є набуття такими особами певного пільгового стажу - не менше 15 календарних років, загального стажу - 25 років, зокрема, для чоловіків, та досягнення 55 років (для чоловіків).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 встановлено, що пільговий стаж роботи в районах Крайньої Півночі ОСОБА_1 складає 16 років 5 місяців 27 днів на день звільнення.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом д пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі і від 26.09.1967 Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, висновок відповідача про те, що обов`язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, не ґрунтується на законі, оскільки з огляду на приписи пункту 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17 , від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а, від 19 вересня 2019 № 348/2208/16-а.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029.

Судовим рішенням у справі №638/11369/15-а встановлено, що пільговий стаж роботи в районах Крайньої Півночі складає 16 років 5 місяців і 27 днів. Зазначена обставина не підлягає доказуванню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для обрахунку стажу у період з 01.09.1975 до 01.07.1978, з 26.07.1978 до 22.03.1992 у кратному розмірі 1 рік роботи за півтора роки.

У постанові Верховного суду від 06.03.2019 року по справі № 1640/2594/18 судом зазначено, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З документів, наявних у матеріалах справи судом встановлено, що у суб`єкта владних повноважень була можливість прийняти обґрунтоване та законне рішення щодо вчинення дії по призначенню та виплаті з 12.03.2016 року пільгової пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що позивачем виконані всі умови та надані необхідні документи на підтвердження права позивача на призначення йому пільгової пенсії.

Враховуючи, що дій щодо здійснення перерахунку пенсії з боку відповідача вчинено не було, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 на призначення пенсії на пільгових умовах є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, вчинити дії по призначенню та виплаті пільгової пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок пенсії, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перерахунок з жовтня 2009 року пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію з серпня 2017 року з урахуванням пільгового стажу.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Шишкін