Справа № 140/11109/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/11109/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про:

- визнання протиправними дій щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по червень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку №1078 від 17.07.2003, виходячи з січня 2015 року, а не січня 2008 року як базового місяця (місяця, у якому відбулося підвищення);

- визнання протиправними дій щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з липня 2016 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку №1078 від 17.07.2003, виходячи з грудня 2014 року, а не січня 2008 року як базового місяця (місяця, у якому відбулося підвищення);

- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку №1078 від 17.07.2003, виходячи з січня 2008 року як базового місяця (місяця, у якому відбулося підвищення);

- зобов`язання провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недорахованої суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку №1078 від 17.07.2003, виходячи з січня 2008 року як базового місяця (місяця, у якому відбулося підвищення) у розмірі 18458,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у ОЗСП Азов в/ч НОМЕР_1 з 22.01.2015 по 01.08.2016 та 17.06.2015 отримав статус учасника бойових дій.

01.08.2016 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2016 №49 о/с відповідно до пункту г частини 6 статті 26 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2016 №163 по стройовій частині.

На звернення позивача до в/ч НОМЕР_1 з проханням надати інформацію щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби, відповідач листом №40/57/32-1524 від 06.05.2021 повідомив позивача про те, що оскільки зміна посади у ОСОБА_1 відбувалася 22.01.2015 та 02.07.2016, то у період з 09.09.2015 до 02.07.2016 на нього поширювалися умови індексації, що діяли до 01.12.2015, тобто як базовий місяць (місяць, у якому відбулося підвищення) визначався місяць прийняття на військову службу, а саме січень 2015 року. З 02.07.2016 для нарахування індексації повинен був застосовуватися Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078), у редакції від 09.12.2015, тобто як базовий місяць (місяць, у якому відбулося підвищення) вважається місяць переведення окремого загону спеціального призначення «Азов» до складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме грудень 2014 року.

Позивач вказує, що в/ч НОМЕР_1 протиправно застосовано базові місяці січень 2015 року та грудень 2014 року для здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, оскільки базовим місяцем (місяцем, у якому відбулося підвищення) для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01.12.2015 є січень 2008 року як місяць останнього підвищення посадових окладів для військовослужбовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007, яка набрала чинності 01.01.2008.

З наведених підстав просить позов задовольнити

Ухвалою суду від 12.10. 2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та зазначив, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України у 2015-2016 роках проводила індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог п.6 Порядку про проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням фінансових ресурсів на відповідний рік.

Зазначає, що нарахування індексації грошового забезпечення та визначення базового місяця належить виключно до дискреційних повноважень військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Також відповідач акцентує увагу, що спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону, відтак позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, визначений статтею 122 КАС України.

У відповіді на відзив позивач підтримав обгрунтування своїх вимог, викладених в позовній заяві.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у ОЗСП Азов в/ч НОМЕР_1 з 22.01.2015 по 01.08.2016 (а.с. 5, 7)

17.06.2015 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с.6).

01.08.2016 позивач звільнений з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2016 № 49 о/с відповідно до п. г ч. 6 ст. 26 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.08.2016 № 163 по стройовій частині (а.с.7).

З позовної заяви слідує, що 19.08.2021 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України було надіслано лист з проханням надати наступну інформацію:

1. Чи виплачувалася ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення відповідно до положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 за період проходження військової служби за контрактом у складі ОЗСП ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України?

2. Якщо така індексація грошового забезпечення виплачувалася, то у якому розмірі було виплачено індексацію грошового забезпечення за кожен місяць проходження військової служби за контрактом у складі ОЗСП ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України окремо?

3. Якщо така індексація грошового забезпечення виплачувалася, то який місяць встановлювався як базовий для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення у період з 22.01.2015 до 01.12.2015 та який місяць встановлювався як базовий для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 до 01.08.2016?

Крім того, у вказаному листі повідомлялося, що з даних, опублікованих на офіційному сайті Держстату вбачається, що у період проходження позивачем військової служби величина індексу споживчих цін постійно перевищувала поріг індексації, встановлений чинним законодавством.

За результатом розгляду звернення, позивачем було отримано лист військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №40/57/32-1524 від 06.05.2021, у якому зазначається, що оскільки ОСОБА_1 з 22.01.2015 було зараховано у списки особового складу частини та на всі види забезпечення, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 22.01.2015 по 09.09.2015 вважається місяць прийняття його на службу, а саме січень 2015 року.

З 02.07.2016 для нарахування індексації повинен був застосовуватися Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078), у редакції від 09.12.2015, тобто як базовий місяць (місяць, у якому відбулося підвищення) вважається місяць переведення окремого загону спеціального призначення «Азов» до складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме грудень 2014 року (а.с. 8)

Одночасно з листом-відповіддю відповідачем надано довідку № 0503 від 05.05.2021 з розрахунком індексації, з якого слідує, що у період з грудня 2015 року по серпень 2016 року ОСОБА_1 було виплачено індексацію грошового забезпечення у таких розмірах: за грудень 2015 року 494, 70 грн, за січень 2016 року 328, 31 грн, за лютий 2016 року - 328, 31 грн, за березень 2016 року 0 грн, за квітень 2016 року 0 грн, за травень 2016 року 0 грн, за червень 2015 року 59, 45, за липень 2016 року 59, 45 грн, за серпень 2016 року 0 грн (а. с. 9)

Враховуючи наведене, позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України неправильно було нараховано йому індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно виходячи з базових місяців січень 2015 року та з грудень 2014 року, а не січня 2008 року як базового місяця (місяця, у якому відбулося підвищення), чим порушено право на індексацію грошового забезпечення як військовослужбовця за вищевказаний період проходження військової служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість зароблять собі на життя працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно положень статті Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно положень статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до положень статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно положень статті 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 № 1078, згідно з пунктом четвертим якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 1-1 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто він є базовим для обчислення індексу споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу їх платника. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Разом з тим, Порядок № 1078, доповнено пунктом 10-2 згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015, що застосовується з 01.12.2015.

Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1078, роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному: Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Щодо визначення базового місяця індексації при врегулюванні спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведеної норми пункту 5 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі (до 30.08.2016), що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації - не відбувалося.

Тобто січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Військовою частиною НОМЕР_1 не доведено наявність обставин зміни посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивача.

Виходячи зі змісту вказаних норм, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовця в даному випадку за період з 01.12.2015 по 30.08.2016 є січень 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 та якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що саме січень 2008 року, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.08.2016.

Відповідачем у листі адресованому позивачу зазначено, що громадянин ОСОБА_1 був зарахований до списків частини 22.01.2015. Згідно пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції від 13.02.2014) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу, тому базовий місяць для нарахування індексації буде січень 2015 року. З 02.07.2016 для нарахування індексації повинен був застосовуватися Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078), у редакції від 09.12.2015, тобто як базовий місяць (місяць, у якому відбулося підвищення) вважається місяць переведення окремого загону спеціального призначення «Азов» до складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме грудень 2014 року (а.с. 8)

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що на час зарахування позивача в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 (січень 2015 року) діяв абзац 3 пункту 10-1 Порядку № 1078, за правилами якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 пункт 10-2 Порядку № 1078, викладений в новій редакції, якою, у тому числі, внесені зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників з 1 грудня 2015 року.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

З приводу тверджень відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Кечко проти України зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскільки за період з 01.12.2015 по 30.08.2016 включно відповідачем при обрахуванні індексації грошового забезпечення за спірний період бралися базові місяці січень 2015 року та грудень 2014 року (а не січень 2008 року), то з метою повного та ефективного захисту прав позивача належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця (з врахуванням фактично виплачених сум).

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду з позовом, оскільки даний спір стосується порушення законодавства про оплату праці, адже кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати, мають компенсаторний характер і є складовими належної працівникові заробітної плати. А відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, звернення до суду з позовними вимогами про стягнення суми індексації заробітної плати (грошового забезпечення) строком звернення не обмежується.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.11.2019 в справі №803/1937/17.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відтак, застосування меншого строку у разі порушення законодавства про оплату праці, на що посилався відповідач, мало би дискримінаційний характер в залежності від виду діяльності (роботи) особи, що є недопустимим.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, тому розподіл судових витрат відсутній.

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (87525, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Нахімова, 186, ).

Суддя Т.М. Димарчук