Справа № 640/36804/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи до іншого суду

23 грудня 2021 року м. Київ № 640/36804/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 до Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії працівників Печерського УП ГУНП в м. Києві в частині тимчасового затримання транспортного засобу Lend Rover Renge Rover Avtobiography, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , та доставлення на спеціальний майданчик на тимчасове зберігання;

зобов`язати Печерське УП ГУНП в м. Києві повернути ОСОБА_1 транспортний засіб Lend Rover Renge Rover Avtobiography, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 .

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Предметом спору у даній справі є обмеження позивача у праві користування та володіння автомобілем, який на підставі ст.265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення доставлено на зберігання на спеціальний майданчик.

Порядок щодо тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції встановлено статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання.

Відповідно до п.2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, згідно з розмежуванням предметної юрисдикції адміністративних судів, закріпленим у статті 20 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, а не окружним адміністративним судам (пункт 1 частини першої).

Частиною другою статті 20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1102, відтак даний спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному, а не окружному адміністративному суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Слід зазначити, що КАС України розмежовує поняття «предметна юрисдикція» та «територіальна юрисдикція», які регулюються різними процесуальними нормами. Однак, в чинній редакції КАС України, в тому числі статті 29 цього Кодексу, відсутня така підстава для передачі адміністративної справи як встановлення при відкритті провадження у справі, що така належить до предметної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) фраза встановленого законом викладена в частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В даному випадку, спеціальною процесуальною нормою встановлена предметна підсудність справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що дана адміністративна справа має бути передана на розгляд місцевого загального суду як адміністративного суду за предметною підсудністю.

Враховуючи викладене та з метою дотримання правил підсудності справ суд вважає за необхідне передати адміністративну справу для розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 29, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

Передати адміністративну справу № 640/36804/21 за позовом ОСОБА_1 до Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст.ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко