Справа № 120/238/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

23 грудня 2021 р. Справа № 120/238/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниця в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області, боржник) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі № 120/238/21-а позов задоволено повністю. Зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням Розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс, від 23.05.1986 року № 1031-рс та довідки Приватного акціонерного товариства "Вінницький завод "Маяк" № 6 від 20.02.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

17.11.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , за змістом якої позивач просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо нарахування та перерахунку його пенсії на підставі ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), а не шляхом проведення відповідного донарахування пенсії на підставі двох складових відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС ІІ категорії, про що уже наголошувалось у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі № 120/238/21-а.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що після вказаного перерахунку розмір його пенсії залишився незмінним.

За таких обставин позивач вважає прийняте відповідачем рішення, протиправним, а відтак звертається до суду з заявою в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 29.11.2021 заяву позивача прийнято до розгляду та вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім іншого, відповідачу встановлено 5-х денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

14.12.2021 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких останній заперечує щодо задоволення заяви позивача та зауважує, що позивач з 06.05.2012 отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням норм Закону України від 28.92.1991 №796-ХХII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач вказує, що право на призначення пенсії визначається Законом №796-ХХII, проте обчислення проводиться відповідно до Закону №1058-IV. Поряд із тим, відповідач зазначає, що на виконання рішення суду від 17.02.2021 у справі №120/238/21-а Управлінням було перераховано пенсію відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №796-ХХII з 01.10.2017 за двоскладовою формулою, виходячи із заробітної плати за період з 04.07.1986 по 13.12.1986 однак, як вказує відповідач після даного перерахунку розмір пенсії позивача не змінився. Отже, на думку відповідача, вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами аргументи, суд при вирішення поданої заяви по суті зважає на наступне.

Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в тому числі і через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу вищезазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

У постанові Верховного Суду від 18.06.2020 по справі № 820/4556/17, суд зазначив, що за загальним правилом, виконання судового рішення, яким на відповідача покладено обов`язок повторно розглянути заяву та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, забезпечується шляхом подання заяви в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України. У такий спосіб суд, який ухвалив рішення, здійснює судовий контроль за його виконанням. При цьому суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба судового контролю може бути зумовлена, зокрема, невиконанням відповідачем судового рішення, яким його зобов`язано розглянути заяву з урахуванням висновків суду; неприйняттям рішення у належній формі; іншими діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення. При цьому слід зауважити, що, здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується.

У той же час необхідність звернення до суду з новим позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивача, як виняток, може виникнути, якщо суб`єкт владних повноважень ухвалить рішення за результатами повторного розгляду, яким особі повторно буде відмовлено без врахування висновків суду або з інших підстав, яким суд не надавав оцінки раніше.

Як уже встановлено судом, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі № 120/238/21-а позов задоволено повністю.

На виконання вказаного судового рішення суду, Вінницьким окружним адміністративним судом 28.05.2021 видано виконавчий лист № 120/238/21-а, на підставі якого постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 16.06.2021 ВП № 65829345 відкрито виконавче провадження щодо його виконання в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням Розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс, від 23.05.1986 року № 1031-рс та довідки Приватного акціонерного товариства "Вінницький завод "Маяк" № 6 від 20.02.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 25.06.2021 №0200-0802-5/39012 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про те, що пенсійний орган добровільно до відкриття виконавчого провадження виконав рішення суду.

Однак 08.07.2021 до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла заява від позивача в якій останній вказував про невиконання боржником рішення суду по справі №120/238/21.

У зв`язку із цим державна виконавча служба надіслала до ГУ ПФУ у Вінницькій області вимогу державного виконавця від 15.07.2021 в якій просила надати обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного та фактичного виконання рішення суду.

У відповідь на вказану вимогу листом №0200-0802-5/47382 від 04.08.2021 та №0200-0802-5/69914 від 02.11.2021 відповідач повідомив Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що на виконання судового рішення пенсію перераховано відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №796-ХХII з 01.07.2017 за двоскладовою формулою, виходячи із заробітної плати за період з 04.07.1986 по 13.12.1986, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив 0,01406 та не змінився після відповідного перерахунку на виконання рішення суду.

В той же час, на думку позивача, нарахування та перерахунок його пенсії на підставі ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV є протиправним, адже відповідно до якого розмір його пенсії залишився незмінним.

Позивач вказує, що відповідач повинен був здійснити відповідне донарахування пенсії на підставі двох складових відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС ІІ категорії.

Втім, з таким твердженням позивача суд погодитись не може, з огляду на таке.

Як уже було встановлено судом у рішенні від 17.02.2021 у справі №120/238/21, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по віку зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стаття 55 Закону № 796-ХІІ визначає умови надання пенсій за віком, особам які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Однак у вказаній статті є посилання на статтю 26 Закону № 1058-IV, яка визначає саме умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Отже, судом встановлено, що право на призначення пенсії визначається Законом № 1058-IV, однак обчислення здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Разом із тим, законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VII від 03.10.2017 проведено осучаснення усіх раніше призначених пенсій із використанням єдиного показника середньої зарплати за останні 3 роки (2014-2016 роки) у розмірі 3764, 40 грн.

Отже, як свідчать матеріали справи, страховий стаж позивача врахований по 24.04.2008 та становить 18 років 10 місяців 21 день. Значення індивідуального коефіцієнту страхового стажу складає - 0,18833.

Заробітна плата ОСОБА_1 за періоди з 01.03.1985 по 28.02.1990 та з 01.07.2007 по 30.04.2008 врахована в розрахунок середньомісячного заробітку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становив - 0,94524, який було застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 3764,40. Отже, враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача становив 3764,40 грн. х 0,94524 = 3558, 26 грн.

При цьому, 670,13 основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.27 Закону № 1058-IV (355,26 грн. х 0,188833);

111,18 грн. - доплата пенсії при неповному стажі;

170,82 грн. - додаткова пенсія особам, віднесеним до ІІ категорії ЧАЕС;

420,87 грн. доплата мінімальної пенсійної виплати.

Отже, розмір пенсії позивача складав 1373 грн.

Поряд із тим, згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 796-ХІІ пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами.

Однак в матеріалах справи не містяться докази, які б підтверджували надання позивачем документів, щодо розміру грошового забезпечення, як військовослужбовця.

Окрім того, суд зазначає, що у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно ч. 2, ст. 27 Закону №1058 IV визначено, що за бажанням особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом відповідно до цього Закону (за двоскладовою формулою). Однак суд звертає увагу, що вказана пільга застосовується лише для визначення частини пенсії за стаж, набутий до 01.01.2004 і не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених раніше діючим законодавством, а саме 168,00 грн.

Отже, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 №120/238/21-а відповідачем з 01.07.2017 було здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 796-ХІІ за двоскладовою формулою, виходячи із заробітної плати за період з 04.07.1986 по 13.12.1986. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 0,01406.

З огляду на наявність у позивача неповного страхового стажу 18 років 01 місяць при необхідному 20 років, розмір пенсії за першою складовою було розраховано пропорційно до наявного страхового стажу: 0,01406 / 240 міс х 217 міс та скориговано на коефіцієнти підвищення пенсій, в результаті розмір пенсії з обмеженням 168,00 грн.

Розмір пенсії за другою складовою визначено за нормами Закону №1058-IV з урахуванням страхового стажу, починаючи з 01.01.2004 09 місяців 24 дні та заробітку за період з 01.07.2007 по 30.04.2008, що становить 20,16 грн.

Отже, розмір пенсії ОСОБА_1 , після виконання рішення суду з 01.10.2017 залишився незмінним та становив 1373,00 грн., а саме, перша складова: 168,00 грн. основний розмір пенсії з обмеженням; друга складова: 20,16 грн розмір пенсії за віком; 170,82 грн. додаткова пенсія особам, віднесеним до ІІ категорії ЧАЕС (ліквідатори); 1014,02 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати (1373,00грн).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо нарахування та перерахунку пенсії за ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Як зазначено у частині 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином заява ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення відповідача про перерахунок пенсії, прийнятого на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 в адміністративній справі № 120/238/21-а підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 248, 256, 294, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 в адміністративній справі № 120/238/21-а

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович