Справа № 440/12756/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/12756/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Машівської селищної ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Машівської селищної ради Полтавської області (надалі також відповідач), у якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавського області восьмого скликання №76/8-VІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою; зобов`язати Машівську селищну раду повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 04 лютого 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з урахування висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавського області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Позивач вважає відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою необґрунтованою та безпідставною, оскільки відповідачем не зазначено, яким саме вимогам не відповідає місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/12756/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

05 листопада 2021 року до суду надійшов відзив Машівської селищної ради Полтавської області /а.с. 23-25/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажала отримати у власність, не відповідає генеральному плану сіл Селещина, Тимченківка, Латишівка, Сухоносівка, Селещинської сільської ради Машівського район Полтаської області, що затверджений 18.09.2018 рішенням дев`ятої сесії Машівської селищної ради сьомого скликання.

10 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 41-42/, у якій зазначено, що відповідачем передчасно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, так як існують об`єктивні докази можливості надання відповідного дозволу. Крім того, відповідач не надав вичерпну інформацію про відомості, що містяться в Генеральному плану с. Тимченківка, а тому існує наявність можливості виділення додаткових земельних ділянок в межах наступних етапів забудови с. Тимченківка.

19 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін у справі №440/12756/21.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Машівської селищної ОТГ з заявою від 04.02.2021, у якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва в АДРЕСА_1 /а.с. 26/.

До цієї заяви позивачем додано: ксерокопію паспорту, коду, графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки /а.с. 27-28/.

Рішенням п`ятої сесії Машівської селищної ради восьмого скликання від 05.03.2021 №132/5-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " вирішено вивчити дане питання і розглянути на черговій сесії /а.с. 28а/.

Рішенням восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання від 15.06.2021 №76/8-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку /а.с. 29а/.

Не погодившись з рішенням восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 25.02.2020 у справі №723/1964/14-а, від 22.04.2020 у справі №818/1707/16.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до Машівської селищної ОТГ з заявою від 04.02.2021, у якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва в АДРЕСА_1 /а.с. 26/. До цієї заяви позивачем додано: ксерокопію паспорту, коду, графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки /а.с. 27-28/.

Рішенням восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання від 15.06.2021 №76/8-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку /а.с. 29а/.

Тобто, спірне рішення містить лише загальне посилання на норму Земельного кодексу України без конкретизації будь-яких невідповідностей.

Відповідачем у спірному рішенні не зазначено, у чому саме полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку.

Відповідачем не надано заявнику обґрунтованих пояснень та не наведено будь-яких конкретних доводів щодо того, що обрана ним земельна ділянка через її місце розташування порушує вимоги закону.

У відзиві на позовну заяву відповідач, обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного рішення, посилається на те, що на місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажав отримати у власність, не відповідає Генеральному плану сіл Селещина, Тимченківка, Латишівка, Сухоносівка, Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, затвердженому 18.09.2018 рішенням дев`ятої сесії Машівської селищної ради сьомого скликання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно з частиною 1 статті 16 цього Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною 1 статті 18 цього Закону встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Досліджуючи чинний на час виникнення спірних правовідносин Генеральний план сіл Селещина, Тимченківка, Латишівка, Сухоносівка, Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, викопіювання з якого надано відповідачем до суду /а.с. 37/, суд встановив, що бажана позивачем земельна ділянка відноситься до території садибної житлової забудови.

Доводи відповідача про те, що Генеральним планом сіл Селещина, Тимченківка, Латишівка, Сухоносівка, Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області передбачено виділення на цій території п`яти земельних ділянок, а не шести, не спростовують факт того, що бажана позивачем земельна ділянка відноситься саме до території садибної житлової забудови, тобто до території, на якій заплановано здійснення садибної житлової забудови.

При цьому право особи на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній або державній власності, встановлено нормами Земельного кодексу України, та не може ставитися у залежність від внесення чи не внесення змін до Генерального плану з метою приведення його у відповідність з Публічною кадастровою картою України.

Відтак суд критично оцінює доводи відповідача про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану сіл Селещина, Тимченківка, Латишівка, Сухоносівка, Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області.

Суд також зазначає, що вказані вище доводи відповідача, не були покладені в основу оскаржуваного у даній справі рішення та не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Згідно з офіційними відомостями Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua/?cc=3872419.285783724,6351046.384972836&z=16&l=kadastr&bl=ortho10k_all&marker=3872419.285783724,6351046.384972836) обрана позивачем земельна ділянка, яка знаходиться поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0004, наразі не сформована як об`єкт цивільного права.

Бажана позивачем земельна ділянка не збігається та не накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0001, :04:001:0008, :04:001:0017, :04:001:0024, :04:001:0004 , які перебувають у приватній власності інших осіб /а.с. 30/.

Жодних доказів щодо перебування бажаної позивачем земельної ділянки у власності чи у користуванні іншої особи (осіб) відповідачем не надано.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У спірних правовідносинах відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ».

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » та зобов`язати Машівську селищну раду Полтавського області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 лютого 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 11.10.2021 /а.с. 14/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 16/.

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Машівської селищної ради Полтавського області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 77, 139, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Машівської селищної ради Полтавської області (вул. Незалежності, 113, смт. Машівка, Полтавський район, Полтавська область, 39400, ідентифікаційний код 21047618) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії Машівської селищної ради Полтавської області восьмого скликання №76/8-VІІІ від 15 червня 2021 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Машівську селищну раду Полтавського області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 лютого 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Машівської селищної ради Полтавського області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич