Справа № 380/10930/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Кравців О.Р.,
секретар судового засідання Шийович Р.Я.,
представника позивача Москович А.Я.,
представник відповідача Шаркаєва Х.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» (далі позивач, ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС») з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №6880/13010702 від 05.04.2021.
- судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою від 12.07.2021 суд відкрив загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 22.09.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав просив визнати протиправним та скасувати оскаржене податкове повідомлення-рішення.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві.
Суд заслухав доводи сторін, дослідив долучені до матеріалів справи докази, з`ясував обставини спірних правовідносин, та
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» є суб`єктом господарювання, основний вид діяльності підприємства згідно з КВЕД: 16.24 Виробництво дерев`яної тари.
Під час здійснення господарської діяльності 01.08.2019 ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» (покупець) уклало договір купівлі-продажу №2019/08-001 з ТзОВ «Ніка Торг» (продавець), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, визначений п.1.2. договору (палетна заготовка, брус дерев`яний), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах, по ціні і в асортименті, встановлених в даному договорі, в специфікаціях оформлені додатком до нього або видаткових (відвантажувальних, товарно-транспортних) накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.
В межах виконання вказаного договору, ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» придбавало у ТзОВ «Ніка Торг» товар.
ГУ ДПС у Львівській області у період з 03.03.2021 по 10.03.2021 провело документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області склало акт від 17.03.2021 №5364/13-01-07-02/41943445.
Зокрема, податковий орган визначив, що в наданих для перевірки видаткових накладних на придбання матеріалів від ТзОВ «Ніка Торг» відсутні такі обов`язкові реквізити, які повинні мати первинні документи: не розшифровано підпису особи, що отримала сировину (не вказано посада і прізвище) не зазначено номера і дати довіреностей на отримання ТМЦ що відповідно не дозволяє ідентифікувати осіб, які причетні до здійснення господарської операції з придбання сировини (заготовка палетна). В наданих до перевірки ТТН на перевезення товару не зазначено: підписи водія (експедитора) про отримання та здачу палетної заготовки, не розшифровано підписи відповідальної особи вантажоодержувача, тощо, що не дає можливості підтвердити факт транспортування сировини. Також в представлених до перевірки ТТН зазначено як пункт відвантаження с. Нові Червища, проте за даною адресою ТзОВ «Ніка Торг» не задекларовано об`єкти оподаткування, а також згідно з даними ЄРПН відсутнє придбання послуг оренди нежитлових приміщень. Вказано, що ТзОВ «Ніка Торг» відповідно до рішення №582 від 19.02.2021 віднесено до категорії ризикових.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» подало скаргу до Державної податкової служби України.
ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» не погоджується з податковим повідомленням-рішенням №6880/13010702 від 05.04.2021, тому звернулося до суду з цим позовом.
Спір виник щодо реальності ведення господарських операцій між ТзОВ «БОЙКИ ПАЛЛЕТС» та його контрагентом ТзОВ «Ніка Торг».
Вирішуючи справу суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема, ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).
Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44ПК України).
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.
Слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Судом з`ясовано, що підставою винесення спірного податкового повідомлення-рішення стало зокрема те, що документи по взаємовідносинах з ТОВ «Ніка Торг» мають статус формально складених.
Щодо вказаних обставин суд зазначає, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Відповідач у свою чергу визначив, що у наданих позивачем видаткових накладних не розшифровані підписи особи, що отримала сировину, не зазначено номера та дати довіреностей; у поданих ТТН відсутні та нерозшифровані підписи водія та вантажоодержувача, що не дає можливості підтвердити факт транспортування.
Суд натомість вважає, що перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. У свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.11.2021 у справі №0670/2176/11.
Суд наголошує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. З матеріалів справи суд встановив, що для підтвердження проведення господарських операцій позивач окрім ТТН та видаткових накладних надав платіжні доручення №63 від 27.08.2020, №1267 від 09.09.2020, №1324 від 16.09.2020, №1356 від 21.09.2020, №1357 від 22.09.2020, №1446 від 02.10.2020, №1406 від 29.09.2020, №1469 від 07.10.2020, №1529 від 15.10.2020, №1565 від 21.10.2020, №1622 від 28.10.2020, №1659 від 04.11.2020, №1707 від 11.11.2020, №1763 від 18.11.2020, №1791 від 24.11.2020, №1791 від 24.11.2020, №1895 від 02.12.2020, які підтверджують рух коштів і щодо яких у відповідача зауважень не висловлено /арк. спр. 121-136/.
Суд зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг). призначених для використання у його господарській діяльності. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові № 808/3412/16 від 29.03.2019.
Також відповідачем на спростування заявлених вимог вказано, що відповідно до інформаційних баз даних ГУ ДПС України та АІС «Податковий блок» ТзОВ «Ніка Торг» не мало достатньої кількості основних засобів (виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспортних засобів) та трудових активів.
Стосовно вказаного, суд погоджується з позивачем та звертає увагу на те, що відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. У межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ. Такі висновки збігаються з висловленими Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 у справі № 820/4648/13-а.
Суд бере до уваги покликання відповідача на те, що перевірка наявності у постачальника державної реєстрації у податковому органі не характеризує його як сумлінного платника податків, проте зазначає, що якщо контрагент позивача не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.
Зазначене випливає з актуальної практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується національними судами як джерело права. Зокрема, у п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Європейський Суд з прав людини вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив і у рішенні по справі «Бізнес ОСОБА_4» проти Болгарії», п.23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.
А відтак, навіть за умови достовірного підтвердження обставин щодо порушення податкового законодавства контрагентом позивача, це не може підтверджувати порушення податкового законодавства позивачем.
Водночас, в акті перевірки відсутні посилання та підтвердження щодо наявності судових рішень, або вироків суду, які б свідчили про нереальний або удаваний характер укладених договорів та неможливість проведення господарських операцій.
За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання, що операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що контрагент позивача визнаний ризиковим та зважає на твердження позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій у ТзОВ «НІКА ТОРГ» було чинним свідоцтва платника ПДВ, що підтверджується як самим податковим органом в акті перевірки. Ба більше, ризиковим ТзОВ «Ніка Торг» визнаний рішенням контролюючого органу №582 від 19.02.2021, тоді як господарські операції проведені між позивачем і його контрагентом серпня-листопада 2020 року.
Також суд враховує, що доказами наданими позивачем до матеріалів справи, а саме копіями вантажно-митних декларацій /арк. спр. 171-191/ підтверджується реалізація придбаної у ТзОВ «Ніка Торг» продукції.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вказана норма узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції суд визначив, що…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За встановлених обставин, на основі наданих доказів, суд висновує, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №6880/13010702 від 05.04.2021.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 24.12.2021.

Суддя Кравців О.Р.