Справа № 200/9877/19-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2021 року

Київ

справа №200/9877/19-а

адміністративне провадження № К/9901/8289/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гончарової І.А., Гімона М.М.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області (правонаступник Головного управління ДФС у Донецькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019 (суддя Стойка В.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 (головуючий суддя Арабей Т.Г., судді: Геращенко І.В., Міронова Г.М.) ,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі - позивач, ОКП «Донецьктеплокомуненерго», Підприємство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.04.2019 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 087 461, 52 грн, встановлених статтею 126 Податкового кодексу України (далі - ПК) за порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) протягом строків, визначених ПК.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням - рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, є протиправним. На підтвердження цього доводу позивач посилається на те, що грошові кошти, сплачені Підприємством згідно платіжних документів, фактично були направлені на сплату податкових зобов`язань по деклараціям з ПДВ за грудень 2018, січень 2019 та перераховувались на електронний рахунок з ПДВ. Позивач доводить, що контролюючий орган не мав права відповідно до пункту 87.1 статті 87 ПК погашати податковий борг з ПДВ, який виник до 01.07.2015, за рахунок коштів з електронного рахунку з ПДВ.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що погашення контролюючим органом сум грошових зобов`язань Підприємства з ПДВ, за якими виник податковий борг, за рахунок грошових коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ, що були зараховані на цей рахунок у зв`язку зі сплатою Підприємством сум податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2018 року та січень 2019 року, здійснено без дотримання норм пункту 87.1 статті 87, пункту 95.3 статті 95 ПК. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що заборгованість по податковим зобов`язанням Підприємства, на погашення якої були зараховані суми з рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ, виникла до 1 липня 2015 року, відповідно, перерахування коштів до бюджету повинно було здійснюватися безпосередньо з поточних рахунків платника податку, відкритих у банках. Разом з тим, штрафні (фінансові) санкції згідно із спірним податковим повідомленням-рішенням були застосовані до Позивача, виходячи з факту здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу не у спосіб, встановлений абзацом першим пункту 95.3 статті 95 ПК, нормою якого встановлено, зокрема, що стягнення коштів з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі податкового боргу або його частини.

ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відмовити повністю.

Підставою касаційного оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 відповідач зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 87.9 статті 87, пункту 126.1 статті 126 ПК, а також порушення норм статей 72, 90, 242 КАС, без урахування висновку щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, зроблених Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 (справа №817/1689/16). Відповідач зазначає, що правомірно, як це встановлено пунктом 87.9 статті 87 ПК, зарахував в обліку сплачених Підприємством податків і зборів (обов`язкових платежів) кошти, які позивач сплатив як суми податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2018 року та січень 2019 року, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а відтак штрафні (фінансові) санкції застосовані до позивача згідно з податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2019 № також правомірно.

Верховний Суд ухвалою від 27.07.2020 відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.

Заперечуючи проти касаційної скарги у відзиві, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи в межах підстави відкриття касаційного провадження та дійшов висновку, що касаційне провадження у цій справі слід закрити.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкове повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, було прийняте ГУ ДПС на підставі акта перевірки від 19.03.2019 №368/05-99-44-03-15-1/3337119 «Про результати камеральної перевірки ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з питань повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість за період з 29.09.2016 по 19.03.2019» (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, зокрема, що Підприємством порушено підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункти 57.1, 57.3 статті 57, пункт 203.2 статті 203 ПК внаслідок несвоєчасної сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податковий борг за якими був стягнутий з Підприємства з одночасним (або подальшим) розстроченням (відстроченням) сплати стягнутого боргу згідно з рішеннями суду від 24.11.2011у справі №2а/0570/21291/2011, від 19.03.2012 у справі N2а/0570/2702/2012, вiд 27.04.2021 у справі N2а/0570/4516/2012, вiд 28.07.2015 у справі N805/2426/15, вiд 28.11.2013 у справі N805/16715/13-а, вiд 28.11.2016 у справі N805/2079/14 та за податковим повідомленням-рішенням N вiд 08.12.2016.

Ці висновки в акті перевірки стали підставою для прийняття 23.04.2019 податкового повідомлення-рішення №, яким у зв`язку із затримкою сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з ПДВ у загальному розмірі 5 437 307,39 грн на 797, 798, 799, 804, 805, 806, 807, 810, 811, 1194, 1195, 1196, 1208, 1209, 1214, 1215, 1288, 1298, 1301, 1302, 1304, 1305, 1308, 2107, 2108, 2109, 2115, 2121, 2122, 2123, 2141, 2142, 2145, 2146, 2154, 2160, 2263, 2264, 2270, 2277 календарних днів до Підприємства застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 087 461,52 грн (20% від простроченої суми).

У судовому процесі встановлено, що за Підприємством обліковується податковий борг з ПДВ, який стягнутий рішеннями суду в зазначених вище справах. Цей борг виник до 1 липня 2015 року. ГУ ДПС на підставі статті 87 ПК перераховано з електронного рахунку ПДВ позивача в порядку черговості на погашення цього податкового боргу грошові кошти, сплачені позивачем як суми податкових зобов`язань за податковими деклараціями з ПДВ за грудень 2018 року та січень 2019 року. Загальна сума, сплачених коштів Підприємством, які були зараховані, як зазначено в акті перевірки, становить 5 437 307,39 грн (а.с. 28, т.1-й). Виходячи із дат погашення податкового боргу в обліку сплачених платежів внаслідок такого зарахування, ГУ ДПС визначило термін прострочення платежу та застосувало штрафні (фінансові) санкції до позивача, встановлені статтею 126 ПК.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Як вже зазначено, касаційне провадження відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Довід ГУ ДПС про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права без врахування висновку Верховного Суду у постанові від 28.02.2018 у справі №817/1689/19, на яку зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, не знайшов підтвердження з огляду на те, що правовідносини у справі, в якій ухвалена зазначена постанови, та у цій справі (№200/9877/19-а) не є подібними.

Так, правовідносини, спір щодо прав і обов`язків в яких був предметом судового розгляду у справі №817/1689/19, виникли внаслідок наявності у платника податків (відповідача у справі) податкового боргу та зверненням контролюючого органу (позивач у справі) до суду з позовом про стягнення грошових коштів з рахунків платника податків у банку на погашення податкового боргу. Враховуючи підстави позову та заперечення відповідача на позов, суди встановили обставини щодо зарахування контролюючим органом сплачених відповідачем сум податків у невідповідності із призначенням платежу, що слугувало підставою для нарахування пені на суми податкового боргу, які, як стверджував відповідач, він сплатив. Застосувавши норми, зокрема пункту 87.9 статті 87 ПК, Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, неправильно встановили обставини у справі щодо розміру податкового боргу відповідача, що слугувало підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Натомість, у справі, якої стосується касаційний перегляд, висновок судів першої та апеляційної інстанцій стосується не застосування норм пункту 87.9 статті 87 ПК, оскільки суди не зробили висновку, що ГУ ДПС не має повноважень на зарахування сплачених позивачем платежів в рахунок податкового боргу, який виник раніше, в порядку черговості, а застосування норм пункту 87.1 статті 87, пункту 95.3 статті 95 ПК відповідно до встановлених у справі обставин щодо використання контролюючим органом грошових коштів з рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ як джерела погашення податкового боргу, який виник до 1 липня 2015 року, та за відсутності рішення суду про відповідне стягнення.

Беручи до уваги наведене, є встановлені пунктом 5 частини першої статті 339 КАС підстави для закриття касаційного провадження, відкритого у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС за касаційною скаргою ГУ ДПС.

Керуючись статтями 248, 328, пунктом 5 частини першої статті 339, статтями 341, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

І.А. Гончарова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду