Справа № 280/9604/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 грудня 2021 року Справа № 280/9604/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп.. Соборний, буд. 158-б, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) про визнання дій та рішенням протиправними, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач 2), відповідно до якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 17.06.2021 №76 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправним дії відповідача 1 з відмови позивачу у призначенні пенсії за віком згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його зверненням 09.06.2021;

зобов`язати відповідача 1 зарахувати до загального стажу позивача період його роботи з 23.07.1995 по 22.02.2001 та період перебування на обліку як платника спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003, у зв`язку із чим призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.06.2021.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 09.06.2021 він звернувся до відповідача 1 із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Рішенням від 17.06.2021 №76 відповідача 2 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до загального стажу ОСОБА_1 не було зараховано період його роботи з 23.07.1995 по 22.02.2001, а також час зайняття підприємницькою діяльністю з 01.08.2000 по 31.12.2003. Позивач вважає дії відповідача 1 щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі рішення відповідача 2 від 17.06.2021 №76, а також рішення від 17.06.2021 №76 такими, що суперечать чинному законодавству, та не відповідають критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України. Адміністративний позов просить задовольнити.

Ухвалою від 18.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 1 позов не визнав, 12.11.2021 надав до суду відзив, відповідно до якого зазначає, що період з 01.10.1984 по 23.10.1984 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 відповідно до архівної довідки архівного управління Запорізької міської ради від 05.04.2021 №04-25/Н-327/1 про кількість відпрацьованих днів/ годин. При цьому відповідно до фактично відпрацьованого часу період роботи з 01.10.1984 по 23.10.1984 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2. Період роботи позивача з 23.07.1995 по 22.02.2021 не зараховано до загального стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній відповідний запис. Спірний період можливо зарахувати лише після надходження акту звірки відповідності вказаної у довідці №12/03 від 30.04.2021, виданої ТОВ «Діброва», інформації первинним документам. Зазначає, що оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за умовами ст. 114 Закону №1058, а не ст. 26 Закону №1058, підстав для зарахування періоду перебування на обліку як платника спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003 немає. Вказує, що під час звернення за призначенням пенсії позивач довідку про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності не надавав, в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату страхових внесків як приватним підприємцем. На підставі викладеного у відзиві просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач 2 відзив на позов не надав, 08.11.2021 надав заяву про заміну неналежного відповідача.

15.11.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що періоду служби позивача передувала та за ним слідувала робота з шкідливими умовами праці за Списком №2, тому він має бути врахований до стажу за Списком №2 при визначенні права на призначення пенсії. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено надання актів звірки довідок про підтвердження стажу, до того ж воно не містить вимоги щодо обов`язкового підтвердження стажу первинними документами. Окрім того, позивач звертає увагу, що пенсія, яка призначається за ст. 114 №1058 є пенсією за віком, розмір якої обчислюється на загальних умовах, передбачених Законом №1058, так само як і на загальних умовах зараховується стаж і заробіток.

Відповідно до частини п`ятої ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Позивач набув 55-річного віку 28.02.2021, що підтверджується копією паспорта від НОМЕР_1 .

09.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Із змісту рішення відповідача 2 від 17.06.2021 №76 вбачається, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недостатньою кількістю загального та пільгового стажу, зокрема період роботи позивача з 23.07.1995 по 22.02.2001 не зарахований до його загального стажу, оскільки даний період відсутній в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Відповідно до листа відповідача 1 від 09.07.2021 №0800-0205-8/46605, період з 01.08.2000 по 31.12.2003 не врахований при визначенні права на призначення пенсію, оскільки ОСОБА_1 довідку про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності не надав, в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату страхових внесків.

Як вбачається із розрахунку стажу позивача, відповідач визнає лише 21 рік 3 місяці та 12 днів загального стажу.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої вказаної статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом досліджено трудову книжку позивача та встановлено, що вона не містить відомостей про період його роботи з 23.07.1995 по 22.02.2001.

Водночас у матеріалах справи міститься копія довідки ТОВ «Діброва» від 30.04.2021 №12/03 про підтвердження стажу позивача з 23.07.1995 по 22.02.2001, яка надавалась ним при зверненні за призначенням пенсії.

Із змісту довідки від 30.04.2021 №12/03, вбачається, що у ній вказано Прізвище, ім`я по батькові працівника, рік народження, дату та номер наказу про прийняття на роботу та дату та номер наказу про звільнення з роботи.

Із урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що період роботи позивача з 23.07.1995 по 22.02.2001 мав бути зарахований до його загального стажу на підставі довідки ТОВ «Діброва» від 30.04.2021 №12/03 про підтвердження стажу.

У матеріалах справи також міститься лист відповідача 1 від 09.07.2021 №0800-0205-8/46605, із змісту якого вбачається, що відповідач 2 відмовив позивачу у зарахуванні до загального стажу періоду здійсненням ним підприємницької діяльності з 01.08.2000 по 31.12.2003, оскільки вважає, що він мав надати довідку про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, а в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату ним страхових внесків як приватним підприємцем.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на підтвердження здійсненням підприємницької діяльності з 01.08.2000 по 31.12.2003 позивачем під час звернення за призначенням пенсії надано лист відповідача 1 від 07.05.2021 №0800-0605-8/31682 про перебування на обліку як платника спрощеної системи оподаткування.

Водночас відповідно до п. 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Судом досліджено копію заяви позивача за призначенням пенсії та встановлено, що вона не містить відміток про необхідність подання довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Разом із тим у матеріалах пенсійної справи позивача наявні довідка Головного управління Державної податкової служби України в Запорізькій області від 12.08.2021 №49142/6/08-01-51 та копії торгових патентів за період з 24.07.2000 по 31.12.2003, якими підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на податковому обліку, як фізична особа підприємець.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».

Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Лелас проти Хорватії» (заява №55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Отже, принцип «належного урядування» без сумніву є дотичним і до означеного пенсійного спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу «неналежного урядування».

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач протиправно не повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Щодо пільгового стажу позивача суд зазначає наступне.

Із змісту розрахунку пільгового стажу позивача вбачається, що відповідач 2 визнає 10 років 4 місяці 2 дні пільгового стажу ОСОБА_1 за списком №2.

Змістом відзиву підтверджується, що період з 01.10.1984 по 23.10.1984 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 відповідно до архівної довідки архівного управління Запорізької міської ради від 05.04.2021 №04-25/Н-327/1 про кількість відпрацьованих днів/ годин.

Із розрахунку загального стажу вбачається, що період з 31.10.1984 по 30.12.1987 зараховано до загального стажу позивача як строкову військову службу, за яким слідує період роботи зарахований відповідачем до пільгового стажу за списком №2

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пп. «к» п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, при призначенні на пільгових умовах пенсій по старості робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці, періоди, зазначені в підпунктах «к», зокрема період служби у складі Збройних Сил СРСР і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Окрім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок i військову службу» та ст. 8 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» період перебування на військовій службі має зараховуватись до пільгового стажу ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії за списком №2, оскільки йому передувала робота за списком №2 у період з 23.07.1984 по 23.10.1984.

Враховуючи, що періоду служби позивача передувала та за ним слідувала робота з шкідливими умовами праці за Списком №2, він має бути врахований до пільгового стажу за списком №2 для визначення права на призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, у такому разі, пільговий стаж позивача за списком №2 складатиме 13 років 6 місяців 2 дні, тобто стаж достатній для призначення пенсії із 55-річного віку.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні при призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спірних періодів.

Щодо передачі розгляду звернення позивача від відповідача 1 до відповідача 2, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 4.2. Розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Копією заяви позивача за призначенням пенсії підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Як вбачається із змісту рішення від 17.06.2021 №76, воно було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Киїській області.

Разом із тим у матеріалах пенсійної справи не містяться документи, відповідно до яких звернення ОСОБА_1 було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Крім того, відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, позивач у зв`язку з призначенням пенсії має перебувати на обліку за місцем свого проживання - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, де знаходиться його пенсійна справа з усіма матеріалами, та цей орган забезпечуватиме нарахування та фактичну виплату пенсії позивачу.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що належним способом захисту інтересів позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Київській області від 17.06.2021 №76 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити позивачу пенсію із дня звернення 09.06.2021.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп.. Соборний, буд. 158-б, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) про визнання дій та рішенням протиправними, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 17.06.2021 №76 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його зверненням 09.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 23.07.1995 по 22.02.2001 та період перебування на обліку як платника спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003, у зв`язку із чим призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.06.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 грудня 2021 року.

Суддя О.О. Артоуз