Справа № 420/3976/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3976/21
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП в Одеській області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 01.03.2021 №406 о/с в частині призначення його ОСОБА_1 , старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, звільнивши з посади заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області;

- зобов`язати поновити (призначити) його ОСОБА_1 , на посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП з 01.03.2021, з розміром посадового окладу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»;

- стягнути на його користь різницю в грошовому забезпеченні за час несення служби на нижче оплачуваній посаді, за період з 01.03.2021 по день винесення судового рішення.

Також позивач просив допустити негайне виконання судового рішення про поновлення (призначення) його ОСОБА_1 , капітана поліції на посаді заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області з 01.03.2021 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що в порушення частини 3 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» оскаржуваним наказом, у зв`язку з організаційно-штатними змінами в ГУНП в Одеській області та відсутністю рівнозначних вакантних посад, він призначений на нижчу посаду ніж та, на якій він перебував.

Вважаючи дане рішення роботодавця незаконним, позивач стверджує, що посада, яку він обіймав заступник начальника відділення поліції - начальник слідчого відділення поліції залишилася в штатному розписі реформованого відділення поліції та відповідає граничному спеціальному званню «майор поліції». Водночас, за його ствердженням, відповідач нехтуючи його правами, не беручи до уваги обставини знаходження на його утриманні дружини та малолітнього сина, який потребує додаткового догляду, тривалого безперервного стажу в органах поліції, відсутність дисциплінарних стягнень призначає його на нижчу посаду з нижчою заробітної платою. Як наголошує позивач, йому достовірно відомо, що на момент прийняття оскаржуваного наказу, рівнозначна посада була вакантною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував наказ ГУНП в Одеській області від 01.03.2021 №406 о/с, в частині призначення ОСОБА_1 старшим слідчим слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500 гривень, звільнивши з посади заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45%.

Суд поновив ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області з 01.03.2021 та зобов`язав, із урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, вирішити питання про його призначення на рівнозначну посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області в ГУНП в Одеській області.

Також, суд зобов`язав ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час проходження служби на нижче оплачуваній посаді з 01.03.2021 по 14.06.2021.

Правова позиція суду першої інстанції щодо задоволення позову, складається з такого.

Проаналізувавши частину 5 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження служби в поліції, затверджений наказом МВС України №1235 від 23.11.2016 (далі - Порядок №1235), суд зробив висновок, що підставою для видання наказу про призначення на посаду у будь-якому випадку є рапорт (заява), що пишеться особою власноручно у довільній формі або подання про призначення на посаду.

Проте, як зауважив суд, в оскаржуваному наказі, в якості підстави для його видання зазначений протокол кадрової комісії ГУНП з кадрових питань №9/2276 від 24.02.2021.

Наведене, на переконання суду першої інстанції, є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.

Окрім того, як зазначив суд, про протиправність згаданого наказу свідчить і протокол кадрової комісії, який також не містить відомостей необхідних для видання наказу про призначення на посаду, у відповідності до вимог Порядку №1235, адже в ньому не зазначено про скорочення чисельності штату, про відсутність рівнозначної вакантної посади, обґрунтування необхідності пропонування позивачу інших посад, ніж та яку він обіймав.

Суд першої інстанції зауважив, що у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позов, доводи позивача, що за результатами проведення організаційно штатних змін в ГУНП в Одеській області, його посада залишилася в штатному розписі не спростовані.

Застосовуючи до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.03.2021 у справі №120/872/20-а та від 28.11.2018 у справі №820/6677/16, суд зробив висновки, що процедура переміщення поліцейського на іншу посаду повинна регулюватися за нормами спеціального законодавства, а саме: за Законом України «Про Національну поліцію». Натомість надання оцінки рівнозначності посад поліцейських, повинно відбуватися із врахуванням положень Закону України «Про державну службу».

Провівши такий аналіз суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП отримував посадовий оклад 3 000 грн, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції, в розмірі 60%, а завдяки його переміщення на посаду старшого слідчого слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП, його посадовий оклад став складати 2 500 грн, а надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45%, що на переконання суду, очевидно не є рівнозначною посадою.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ГУНП в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та вважає, що це є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляції складається з такого.

По - перше, на думку скаржника, суд першої інстанції порушив його право на висловлення своєї правової позиції, оскільки він не отримував позов ОСОБА_1 , ухвалу про відкриття провадження у справі, а тому не надав заперечення на позов.

По - друге, скаржник зазначає про помилкове застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції Порядку №1235, адже застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55, якою затверджена Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (далі Інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади). Так, відповідно до цієї Інструкції, проекти наказів з кадрових питань ( особового складу) про прийняття на роботу, звільнення, відрядження тощо, готує кадрова служба на підставі рішень, у тому числі конкурсних документів (протоколів та рішень атестаційної чи іншої комісії).

По - трете, представник ГУНП в Одеській області указує, що з попередженням про можливе наступне звільнення, у зв`язку з тим, що посада буде скорочена, капітана міліції ОСОБА_1 було ознайомлено 04.01.2021. За таких обставин, як наголошує скаржник, за приписами пункту 3 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщення поліцейського на нижчу посаду відбувається без його згоди та пропонування інших посад не передбачається.

По - четверте, представник ГУНП в Одеській області зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію» врегульовує питання рівнозначності посад та встановлює в частині 2 статті 65, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції. Поряд з цим, як заявляє скаржник, позивача не позбавлено спеціального звання, не понижено у спеціальному званні, а лише переміщено на нижчу посаду у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації (пункт 2, частина 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію»).

ОСОБА_1 у відзиві на апеляцію вказує на її необґрунтованість та вважає, що вона не може бути задоволена.

Однією з головних підстав для відмови в задоволенні апеляції позивач указує відсутність скорочення чисельності штату слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області. Наполягає, що станом на день прийняття кадровою комісією ГУНП в Одеській області рішення про його переміщення на нижчу посаду, залишалася вакантна посаді, яку він займав. Лише 31.03.2021 на посаду начальника слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області була призначена ОСОБА_2 .

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

22.05.2020 наказом ГУНП в Одеській області №666о/с капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області в порядку просування по службі, установивши посадовий оклад 3000 грн, звільнивши з посади заступника начальника слідчого відділення Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60% (а.с.65).

24.12.2020 Національна поліція України прийняла наказ №1033 «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Одеській області, яким затвердила перелік змін у штатах Національної поліції України та штати територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Одеській області.

Відповідно до переліку змін у штатах Національної поліції України Біляївський відділ поліції реорганізується. Скорочуються всі посади 188.

Згідно з затвердженим штатом Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, відділення поліції №2 (пров. Урядовий, 3, с. Усатове), складається, зокрема:

з керівництва, до якого входить заступник начальника відділення поліції начальник слідчого відділення, категорія персоналу середній склад, посадовий оклад 3000 грн;

слідчого відділення у складі начальника відділення, заступника начальника відділення, старшого слідчого, слідчого, всього 10 осіб. Старший слідчий відноситься до категорії середнього складу поліції, його посадовий оклад 2 500 грн.

04.01.2021, у зв`язку з реорганізацією підрозділів ГУНП в Одеській області, на підставі наказу Національної поліції України від 24.12.2020 №1033 «Про організаційно - штатні зміни в ГУНП в Одеській області» капітана ОСОБА_1 заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області попереджено про можливе наступне звільнення.

19.02.2021 наказом ГУНП в Одеській області №336 утворено постійно діючий дорадчий орган комісію з кадрових питань та затверджено її склад. Також затверджено положення про комісію з кадрових питань ГУНП в Одеській області.

З протоколу кадрової комісії №9/2276 від 24.02.2021 випливає, що позивачу було призначено три вакантні посади в нових штатах територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області, зокрема:

старший слідчий слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області;

старший слідчий слідчого відділу Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області;

старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився.

Рішенням кадрової комісії ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 рекомендовано призначити на посаду старший слідчий слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

01.03.2021 ГУНП в Одеській області видало наказ №406о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 призначило на посаду старшого слідчого слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500 гривень, звільнивши з посади заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45% (а.с.30).

Підстава для прийняття наказу вказано протокол кадрової комісії ГУНП з кадрових питань №9/2276 від 24.02.2021.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на довід апеляції про порушення судом першої інстанції його права на висловлення своєї правової позиції у вигляді надання відзиву на позов, суд апеляційної інстанції встановив таке.

За інформацією суду першої інстанції про направлення документів учасникам судового процесу засобами електронного зв`язку, на електронну пошту ГУНП в Одеській області направлено копія позову ОСОБА_1 з додатками та сканкопія ухвали суду першої інстанції від 15.04.2021 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до направленого електронного листа, суд першої інстанції повідомляє сторону у справі, що документи надсилаються в електронному вигляді у зв`язку з недостатністю кошторисних призначень для сплати послуг поштового зв`язку. Поряд з цим, роз`яснює що у випадку необхідності отримання паперового примірника надісланих документів, слід звернутися до інформаційного центру суду (а.с.130).

Докази про отримання даного електронного листа та сканкопій документів відсутні. Зворотне повідомлення містить відомості про наявність помилки та не отриманні кореспонденції.

Скаржник, обґрунтовуючи свою позицію щодо порушеного права, говорить про те, що суд розглядаючи справу за матеріалами в паперовій формі, повинен був надіслати йому відповідні документи також в паперовій формі, як це передбачено частиною 11 статті 251 КАС України. На підтримку такої позиції, відповідач указує на те, що рішення суду першої інстанції ним отримано в паперовому вигляді.

Слід погодитися з доводом апелянта про те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Ураховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі, відповідно до частини 1 статті 241 КАС України, відноситься до судового рішення, відповідач мав право на отримання її, в тому числі і в паперовому вигляді.

До того ж, підпункт 15 пункту 1 Перехідні положення КАС України встановлює, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку:

- подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

У постанові від 02.08.2021 у справі № 914/1191/20 Верховний Суд, проаналізувавши наведені норми указав, що суд першої інстанції був зобов`язаний в силу закону вручати і надсилати судові рішення у паперовій формі рекомендованим листом (наведене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, від 28.01.2021 у справі №260/1888/20, від 19.02.2021 у справі №909/541/19, від 31.03.2021 у справі №240/13092/20, від 09.04.2021 у справі №500/90/19, від 14.04.2021 у справі №205/1129/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Посилання апеляційного суду на те, що оскаржуване рішення було надіслано на електронну адресу представника позивача, Верховний Суд оцінює критично, оскільки факт отримання копії рішення суду засобами електронної пошти не спричиняє правових наслідків.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа.

Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа, вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів вважає обґрунтованим довід скаржника, що суд позбавив його права на викладання своїх заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Досліджуючи наступний довід скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин Порядку №1235, оскільки спірні правовідносини регулюються Інструкцією з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, колегія суддів установила таке.

Відповідно до статті 59 Закон України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, затверджений Порядок №1325.

Згідно з розділом ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як, зокрема, призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку встановлено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з пунктами 2,3 розділу ІІІ підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 (далі - Перелік).

У вказаному переліку зазначені: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду (додаток 1); подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).

Згідно з додатком 1 у поданні про призначення на посаду, яке подається та підписується вказується начальником структурного підрозділу, територіального (у тому числі міжрегіонального) органу, установи Національної поліції України, зазначаються відомості про особу, яку призначають на посаду, рівень її фахової і професійної підготовки, ділові та моральні якості працівника за період служби; основні показники службової діяльності за займаною посадою, також зазначається клопотання про встановлення посадового окладу та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, які мають постійний характер).

За проведеним аналізом викладених правових норм, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що саме Порядок №1235 є тим нормативним актом що дозволяє забезпечити належну підготовку та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими у тому числі при переміщення по службі.

На думку суду апеляційної інстанції, довід скаржника, що до спірних правовідносин слід застосувати пункт 81 Інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, який встановлює, що кадрова комісія на підставі конкурсних документів (протоколів та рішень атестаційної чи іншої комісії), готує проекти наказів з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо), суперечить його правової позиції, що для вирішення спірних правовідносин повинен бути застосований лише спеціальний нормативний правовий акт, а саме: Закон України «Про Національну поліцію».

Водночас, саме в цьому Законі імперативно встановлено, що Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Верховний Суд у своєму рішенні від 26.11.2020 у справі №815/1768/18, а також у рішенні від 23.06.2021 №4986/20, де розглядалися подібні правовідносини висловив свою позицію, що підготовка та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими повинні відбуватися відповідно до Порядку №1235.

В силу викладеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що відсутність в оскаржуваному наказі такої підстави для його видання як власноруч написаний рапорт працівника або подання про призначення на посаду є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.

Щодо доводу представника ГУНП в Одеській області, що у разі скорочення штатів, переміщення поліцейського відбувається без його згоди та без пропонування інших посад, колегія суддів зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України встановлені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських на рівнозначні посади здійснюється, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

За пунктом 3 даної статті переміщення на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський можливо, у тому числі, у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації встановлений статтею 68 КАС України

Частиною 1 статті встановлено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно з частиною 2 даної статті поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Системний аналіз викладених норм свідчить про те, що у разі скорочення штатів або реорганізації, переміщення поліцейського відбувається на рівнозначну посаду, переміщення на посаду, нижчу ніж та, на якій він перебував можливо в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Як встановлено вище, у зв`язку з реорганізацією слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області було створено слідче відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2.

У цьому створеному підрозділі була створена посада, яку займав раніше позивач - заступник начальника відділення поліції начальник слідчого відділення.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент прийняття кадровою комісією рішення та спірного наказу про переміщення позивача на посаду, нижчу ніж та, на якій перебував, рівнозначна посада була вакантною, лише 31.03.2021 на цю посаду була призначена ОСОБА_2 (а.с.120).

Отже, слід погодитися з доводом суду першої інстанції про недотримання ГУНП в Одеській області вимог статті 65 Закону №580-VIII щодо переміщення позивача на нижчу посаду, попри наявності рівнозначної.

Варто зупинити увагу на тому, що Законом №580-VIII встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте даним нормативним актом не встановлено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення.

Верховний Суд, у постановах від 26.11.2020 у справі №815/1768/18 та від 23.06.2021 у справі №240/14986/20 зазначив, що така прогалина в спеціальному законодавстві повинна бути компенсована загальними положеннями трудового законодавства.

Так, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення на іншу роботу (посаду), у тому числі у межах однієї установи, тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

За таких умов, Верховний Суд робить висновок, що переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення.

Така правова позиція, як зазначає суд касаційної інстанції, в тотожних за змістом правовідносинах була викладена Верховним Судом в постановах від 28 листопада 2018 року в справі №820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року в справі №420/5192/18, від 11 серпня 2020 року в справі №620/2624/19, від 30 вересня 2020 року № 640/20160/18 і Суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.

Із сказаного випливає, що протилежні аргументи скаржника, не засновані на законодавстві.

Довід скаржника про хибність висновку суду першої інстанції, що для з`ясування критеріїв рівнозначності посад слід застосовувати Закон України «Про державну службу», спростовується усталеною практикою Верховного Суду з цього приводу.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі № 420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі № 620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі №240/14986/20 вже сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом №580-VIII, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

За визначенням, наведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII, рівнозначною посадою є посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У контексті зазначеного слідує, що рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів, це спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, а також грошове забезпечення.

Суд першої інстанції проводячи порівняльний аналіз посад позивача, встановив, що останній, обіймаючи посаду заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції ГУНП мав посадовий оклад 3000 грн, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60%. У зв`язку з переведенням на посаду старшого слідчого слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП, посадовий оклад позивача став складати 2500 гривень, надбавкою за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45%.

Зважаючи на викладені факти, суд зробив цілком обґрунтований висновок, що посада на яку був перемішений позивач, є очевидно не є рівнозначною посадою.

Є слушним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин Європейської соціальної хартії, що підписана Україною 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, де держави взяли на себе обов`язок ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає.

Справедливо зазначено судом першої інстанції про порушення суб`єктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань, який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як приклад, суд зазначив рішення Європейського суду з прав людини у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, де зазначено, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть. Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Аналізуючи наведене у взаємозв`язку з правовою позицією Європейського суду, є переконливим висновок суду першої інстанції, що роботодавець, за відсутністю встановлених законодавством підстав, порушив трудову гарантію позивача.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв по суті справи правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Водночас, суд погоджується з доводами представника ГУНП в Одеській області, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не повідомивши його належним чином про справу та позбавивши права на участь у даній справі.

Позаяк, скаржник обґрунтовує свою апеляційну скаргу наведеною підставою, таке порушення норм процесуального права, відповідно до частини 3 статті 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

За результатами апеляційного оскарження, розподіл судових витрат не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.03.2021 року №406 о/с в частині призначення ОСОБА_1 старшим слідчим слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500 гривень, звільнивши з посади заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45%.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 01.03.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні вирішити питання про призначення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду посаді заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Усатівського відділення поліції Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження служби на нижче оплачуваної посаді з 01.03.2021 по 14.06.2021.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (код за ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 800,00 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.12.2021.