Справа № 520/8908/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 р. Справа № 520/8908/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 29.07.21 по справі № 520/8908/21

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі за текстом відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Національної поліції України щодо безпідставного зменшення грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 в період звільнення його від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: січень 2021 року - 67688,29 грн, лютий 2021 року - 67688,29 грн, березень 2021 року - 67688,29 грн, квітень 2021 року - 67688,29 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що під час визначення складових грошового забезпечення, встановлення різниці у періодах за грудень 2020 року та січнем, лютим, березнем та квітнем 2021 року та надання правової оцінки, поза увагою суду першої інстанції залишилось та в оскаржуваному рішенні не надано жодної оцінки тому факту, що відповідачем вибірково виконуються приписи п. 3 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом МВС від 06.04.2016 за № 260. Вважає, що судом першої інстанції помилково здійснено посилання на правову позицію, викладену у постановах Верхового Суду від 04.07.2018 у справі № 805/1182/17-а та від 28.10.2020 у справі № 818/819/17, де предметом спору є встановлення премії у меншому розмірі поліцейським, які не були звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документу, що засвідчує тимчасову непрацездатність. Звертає увагу, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідачем в порушення пункту 3 розділу III Порядку № 260 безпідставно зменшено грошове забезпечення під час перебування позивача на лікуванні.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом Національної поліції України від 21.10.2019 за № 1218 о/с позивач був призначений на посаду заступника начальника 3-го управління (оперативних розробок) - начальника 1-го відділу (оперативної роботи) Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

30.12.2020 під час консультації у лікаря зафіксовано погіршення стану здоров`я позивача, видано листок непрацездатності з 30.12.2020 по 04.01.2021 серії АЛГ 836990.

В подальшому, ОСОБА_1 проходив лікування в медичних закладах, а саме:

- з 04.01.2021 по 19.01.2021 у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова»;

- з 20.01.2021 по 03.02.2021 у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області»;

- з 02.02.2021 по 17.02.2021 у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова»;

- з 18.02.2021 по 25.02.2021 у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області»;

- з 26.02.2021 по 10.03.2021 у Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної Академії Наук України»;

- з 11.03.2021 по 19.03.2021 у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради;

- з 22.03.2021 по 29.03.2021 у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради;

- з 30.03.2021 по 13.04.2021 у Госпіталі Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області»;

- з 14.04.2021 по 23.04.2021 у Комунальному некомерційному підприємстві "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Подільського р-ну м. Києва;

- з 26.04.2021 по 30.04.2021 у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області».

Про те, що позивач перебуває на лікуванні, останнім скеровувались рапорти до відповідача про безперервне перебування з 30.12.2020 по 30.04.2021 на лікуванні та документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а саме 22.01.2021, 08.02.2021, 09.04.2021, 13.04.2021, 20.04.2021, що підтверджується матеріалами справи.

Позивачем направлялися запити від 10.03.2021, 01.04.2021, 29.04.2021 до Національної поліції України щодо надання інформації та відповідних документів про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період: грудень 2020 року, січень 2021 року, лютий 2021 року, березень 2021 року, квітень 2021 року.

Листами від 15.03.2021 за № 230зі/29/5/02-2021, від 06.04.2021 за № 365зі/29/5/02-2021, від 07.05.2021 за № 493зі/29/5/02-2021 за підписом заступника начальника Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України Володимира Жука позивачу надано розрахункові листи про нараховане та виплачене грошове забезпечення заступнику начальника 3-го управління (оперативних розробок) - начальнику 1-го відділу (оперативної роботи) ДКР Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 за грудень 2020 року, січень 2021 року, лютий 2021 року, березень 2021 року, квітень 2021 року.

З метою досудового врегулювання та поновлення порушених трудових прав, адвокатом Полторапавловим М. Г. на адресу Національної поліції України направлено клопотання від 23.04.2021 вих. № 139/21 з наступними вимогами, а саме: здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення заступникові начальника 3-гоуправління (оперативних розробок) - начальнику 1-го відділу (оперативної роботи) ДКР Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 згідно з вимогами абзацу першого пункту 3 розділу III Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 за № 260; здійснити нарахування та виплату заступникові начальника 3-го управління (оперативних розробок) - начальнику 1-го відділу (оперативної роботи) ДКР Національної поліції України підполковнику поліції ОСОБА_1 додаткової доплати на період дії карантину за грудень 2020 року, згідно з дорученням Голови Національної поліції України від 25.06.2020 за № 7789/01/29-2020 про організацію виконання Національною поліцією України Постанови КМУ від 29.04.2020 за № 375 та Наказу МВС України від 03.06.2020 за № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину».

Наказом Національної поліції України від 30.04.2021 за № 552 о/с, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 30.04.2021, за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вважаючи, що Національною поліцією України безпідставно зменшено грошове забезпечення ОСОБА_1 за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 в період звільнення його від виконання службових обов`язків на підставі документу, що засвідчує тимчасову непрацездатність, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

При цьому, позивачем оскаржується саме зменшення грошового забезпечення поліцейського, без урахування інших доплат, отриманих позивачем у грудні 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності порушень прав позивача з боку відповідача щодо визначення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 в період звільнення його від виконання службових обов`язків на підставі документу, що засвідчує тимчасову непрацездатність.

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: січень 2021 року - 67688,29 грн, лютий 2021 року - 67688,29 грн, березень 2021 року - 67688,29 грн, квітень 2021 року - 67688,29 грн не підлягає задоволенню як така, що є похідною, та заявлена без урахування отриманого позивачем грошового забезпечення протягом вказаного періоду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію".

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України та порядок виплати грошового забезпечення поліцейських регулюється Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, № 580-VІІІ (далі - Закону України «Про Національну поліцію») та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015, № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова КМУ № 988).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року, № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок МВС № 260), який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

За змістом пункту 2 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Порядку МВС № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Дана норма кореспондується з приписами пункту 1 Постанови КМУ № 988, відповідно до якого грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 6 Порядку № 260 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Згідно з підпунктом 2 пункту 4 цієї Постанови КМУ № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Відповідно до вимог Постанови № 988 та Порядку № 260 Наказом Національної поліції України від 19.10.2017 за № 1085 затверджено Положення про преміювання поліцейських центрального органу управління поліції.

Нормами вказаного Положення встановлено, що фонд преміювання утворюється в межах коштів на грошове забезпечення поліцейських, а преміювання поліцейських здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби та враховуючи виконання показників преміювання.

Наказ про встановлення розміру премії поліцейським готує ДФЗБО Національної поліції України на підставі попередньо доведених до керівників структурних підрозділів розрахунків фонду преміювання та поданих на основі вказаних розрахунків списків поліцейських на преміювання, які подаються до 25-го числа місяця за який установлюється премія, підписаних керівниками відповідних структурних підрозділів. Виплата премії здійснюється на підставі наказу Національної поліції України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премія відноситься до виду заохочення за результатами служби поліцейського відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби.

Судовим розглядом установлено, що згідно з розрахунковим листом за грудень 2020 року позивач отримав грошове забезпечення у сумі 67688,29 грн, до складу якого включено посадовий оклад - 4400,00 грн., спеціальне військове звання - 2200,00 грн., вислуга років - 2640,00 грн., надбавка за таємність - 660,00 грн., надбавка за спец. проходження служби - 9240,00 грн.

Аналогічні виплати позивач отримав у січні та лютому 2021 року, та з урахуванням збільшення виплати за вислугу років з 40 % до 45 % у березні та квітні 2021 року, що підтверджується розрахунковими листами за відповідні місяці.

При цьому, різниця між сумами нарахованого грошового забезпечення за грудень 2020 року та січнем, лютим, березнем та квітнем 2021 року полягає у різному визначенні відсотку премії за поточний місяць.

За результатами роботи з 01.12.2020 по 31.12.2020 позивачу встановлено: за період з 19.11.2020 по 01.12.2020 - 82 % премії (відпустка); за період з 02.12.2020 по 28.12.2020 - 266 % премії (робочі); з 29.12.2020 по 29.12.2020 - 55 % премії (робочі); з 30.12.2020 по 04.01.2021 - 55 % (лікарняні).

При цьому, позивачу призначена премія за січень - квітень 2021 року у розмірі від 55 % до 65%.

Слід також зазначити, що нормами чинного законодавства та Положеннями про преміювання поліцейських не визначено фіксований розмір премії, який має встановлюватися щомісяця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верхового Суду, викладеною у постановах від 04.07.2018 у справі № 805/1182/17-а та від 28.10.2020 у справі № 818/819/17.

Отже, премія відноситься до виду складової грошового забезпечення, яке залежить, по-перше, від наявності відповідних бюджетних асигнувань, по-друге, від оцінки керівництвом роботи поліцейського, його особистого внеску в загальні результати служби.

Разом з тим, згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Таким чином, положеннями пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 260 щодо збереження виплати грошового забезпечення в розмірі, що особа отримувала на день хвороби (з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за поточний місяць) встановлено певну соціальну гарантію держави на випадок втрати працездатності особам, що проходять службу в органах поліції.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що за період з січня по квітень 2021 року відповідач повинен був нарахувати йому грошове забезпечення, з урахуванням премії, розмір якої був визначений станом на грудень 2020 року, оскільки зазначена норма передбачає зберігання за позивачем виплати грошового забезпечення в розмірі, що позивач отримував на день хвороби з розрахунку, зокрема, премії саме за поточний місяць. Тобто, премія у складі грошового забезпечення при хворобі поліцейського зберігається за ним у розмірі, встановленому за поточний місяць.

Окрім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що визначення розміру премії працівника в межах наявного фонду грошового забезпечення є дискреційним повноваженням керівника Національної поліції України, оскільки оцінка результатів роботи поліцейського є виключно дискреційним повноваженням керівника поліцейського підрозділу, яка проводиться в межах його власного розсуду про ефективність роботи підлеглого та не може бути замінена рішенням суду.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16, від 6 березня 2019 року у справі № 200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі № 818/600/17 та від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а.

Отже, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Натомість, у цій справі, позивач помилково вважає за можливе втручання суду у дискреційні повноваження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що суд не може перебирати на себе повноваження керівника Національної поліції України щодо визначення розміру премії її працівників, а також, суд не може й оцінити розмір вкладу позивача в результати роботи служби. Таке втручання буде порушенням наданої відповідачу дискреції.

Враховуючи вказане вище правове врегулювання та обставини справи, висновок суду першої інстанції про те, що встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України за відповідний місяць, є правомірним.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень прав позивача з боку відповідача щодо визначення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 в період звільнення його від виконання службових обов`язків на підставі документу, що засвідчує тимчасову непрацездатність.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо того, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідачем в порушення пункту 3 розділу III Порядку № 260 безпідставно зменшено грошове забезпечення під час перебування позивача на лікуванні, є безпідставними.

Разом з цим, суд першої інстанції вірно зазначив, що позовна вимога про зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: січень 2021 року - 67688,29 грн, лютий 2021 року - 67688,29 грн, березень 2021 року - 67688,29 грн, квітень 2021 року - 67688,29 грн не підлягає задоволенню як така, що є похідною, та заявлена без урахування отриманого позивачем грошового забезпечення протягом указаного періоду.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та надав оцінку всім аргументам сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Правові позиції Верхового Суду, викладені у постановах від 04.07.2018 у справі № 805/1182/17-а та від 28.10.2020 у справі № 818/819/17, судом першої інстанції застосовано з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, згідно з якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 520/8908/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін