Справа № 340/2532/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/2532/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року (головуючий суддя: Петренко О.С.) по адміністративній справі № 340/2532/21, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.05.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі військової частини НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 14.02.2019 року по день фактичного розрахунку 17.03.2021року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 14.02.2019 року по 17.03.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні з військової служби.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року позов задоволено, визнана протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 14.02.2019 року по день фактичного розрахунку 17.03.2021року, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 14.02.2019 року по 17.03.2021 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) №14 від 08.02.2019 року Міністра оборони України звільнений з військової служби у запас за пп."а"п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №33 від 14.02.2019 року виключений зі списків особового складу, та усіх видів забезпечення.

Оскільки при звільненні зі служби відповідачем не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016- 2019 роки, він звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року, яке набуло законної сили, позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 2016 року по 2019 рік, відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 2016 по 2019 рік, яке відповідачем виконано 17.03.2021 року в сумі 33 902,71 грн. /а.с.9-13/.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно правової позиції Верхового Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/ 16, від 28.11.2019 року у справі №580/825/19, від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18 питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Оскільки звільнення позивача зі служби 14.02.2019 року здійснено відповідачем без проведення з ним остаточного розрахунку, а саме: нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 2016 по 2019 рік в сумі 33 902,71 грн. відбулося 17.03.2021 року у виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за зазначений період часу.

З метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне згідно з приписами ч.2 ст.9 КАС України вийти за межі позовних вимог, та визначити суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розрахунок середнього заробітку підлягає розрахунку за формулою, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата.

Як вбачається із довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2019 року №427, за останні два повні календарні місяці перед звільненням позивача йому нараховано грошове забезпечення (заробітна плата) у грудні 2018 року у сумі 14 117,90грн., у січні 2019 року в сумі 15 675,96 грн. (а.с.14).

Протягом цих двох місяців позивач відпрацював 41 робочий день, а тому середньоденний заробіток позивача становить суму 726,67 грн. (14 117,90 + 15 675,96 / 41).

Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у справі №806/2473/18 від 30.10.2019 року, щодо застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та розраховано істотність частки складових заробітної плати позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, а саме: невиплачена позивачу сума 33 902,71 грн. за період з 14.02.2019 року по 17.03.2021 року складає 521 робочий день,

726,67 х 521=378 595.07 грн.- середній заробіток за весь час затримки розрахунку,

33 902, 71: 378 595.07 х 100= 8.95 %- істотна частка

На користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з державної служби за період з 14.02.2019 року по 17.03.2021 року включно з урахуванням істотності частки 8.95%, виходячи з наступного розрахунку: 726,67 (середньодений заробіток позивача) х 8,95% = 65,03 грн.;

65,03 х 521 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 33 880, 63 грн.

З огляду на викладені обставини, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника у розмірі 33 880, 63 грн., рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по адміністративній справі № 340/2532/21- змінити.

Третій абзац рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по адміністративній справі № 340/2532/21 викласти в наступній редакції:

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки при звільненні з військової служби за період з 14.02.2019 року по 17.03.2021 року в розмірі 33 880, 63 грн.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по адміністративній справі № 340/2532/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 грудня 2021 року, касаційному оскарженню не підлягає у відповідності до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий