Справа № 140/9534/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9534/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області (далі - Управління соціального захисту Луцької РДА) про визнання протиправною відмову від 07 травня 2021 року; зобов`язання вирішити заяву відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.17-18).

В обґрунтування позову позивач вказав, що проживає разом з батьком ОСОБА_2 , який за станом здоров`я з січня 2021 року є особою з інвалідністю 1 групи загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду. Позивач з дня визнання батька особою з інвалідністю 1 групи здійснює догляд за ним, оскільки мати працює на заводі в місті Луцьку, а інших членів сім`ї, які могли б забезпечити догляд за батьком, немає.

Як стверджує ОСОБА_1 , у квітні 2021 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому виплати компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги, забезпечуючи догляд за особою з інвалідністю 1 групи, однак 07 травня 2021 року отримав відмову у призначенні та виплаті компенсації з незрозумілої підстави. Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, оскільки він є особою, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, не веде підприємницької діяльності, надає послуги члену своєї сім`ї - батьку, з яким спільно проживає та пов`язаний з ним спільним побутом; батько є особою з інвалідністю 1 групи й не отримує соціальні послуги догляду вдома, паліативного та стаціонарного догляду. З урахуванням наведеного позивач вважає, що підстав для відмови в призначенні йому виплати компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги, у відповідача не було, тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.35-38). В обґрунтування цієї позиції вказав, що позивачу ОСОБА_1 , який надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі особі з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 , компенсацію не призначено, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а також не підтверджено факт спільного побуту, спільних прав та обов`язків між членами сім`ї. При цьому норми чинного законодавства не передбачають затвердженої форми повідомлення про призначення/відмову у призначенні вищезазначеної компенсації, тому ОСОБА_1 надано «Рішення про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 01 квітня 2021 року. Звернень від ОСОБА_1 щодо роз`яснення змісту рішення про відмову не надходило.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

26 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі для ОСОБА_2 (а.с.43-45). Позивач також подав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.48-49). Одночасно ОСОБА_2 подав заяву про згоду отримувати соціальні послуги (а.с.46-47).

Того ж дня, 26 квітня 2021 року, відповідальними особами структурного підрозділу з питань соціального захисту населення було складено акт проведення обстеження сім`ї, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 надає соціальні послуги для свого батька ОСОБА_2 , який потребує постійного стороннього догляду, та запропоновано надати компенсаційну допомогу сину ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він не може працевлаштуватися й змушений доглядати батька (а.с.50-51).

Управління соціального захисту Луцької РДА надіслало позивачу повідомлення від 07 травня 2021 року про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, з 01 квітня 2021 року (а.с.19). У повідомленні зазначається, що у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» та зміною Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсацій фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, йому відмовлено у призначенні компенсації згідно з пунктом 1 Порядку, який встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам, із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішення про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги від 07 травня 2021 року, надане відповідачем до відзиву на позовну заяву, містить аналогічний зміст, що й повідомлення від 07 травня 2021 року (а.с.41).

Вважаючи відмову відповідача у призначенні та виплаті вищевказаної компенсації протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України від 17 січня 2019 року №2671-VIII «Про соціальні послуги» (далі - Закон №2671-VIII).

Згідно з пунктом 17 статті 1 цього Закону соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 13 Закону №2671-VIII передбачено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

При цьому відповідно до частини сьомої статті 13 Закону №2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

23 вересня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі». Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 1 січня 2020 року для осіб, які звернуться за призначенням компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, протягом 60 календарних днів із дня опублікування цієї постанови, крім підпункту 2 пункту 7 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого зазначеною постановою, який набирає чинності з 1 січня 2021 року (пункт 4 постанови).

Постановою Кабінетом Міністрів України №859 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (далі - Порядок №859). Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. №1161 (пункт 1 Порядку №859).

Як визначено пунктом 5 Порядку №859, до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи.

Відповідно до пункту 3 Порядку №859 компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчим органом міської міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно з пунктом 6 Порядку №859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку. Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

Підпунктом 1 пункту 7 Порядку №859 передбачено, що призначення і виплата компенсації здійснюються структурним підрозділом із місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів у паперовій формі, зокрема, заяви про надання компенсації; заяви про перерахування коштів із зазначенням рахунка в установі банку; копії паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; копії документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у якому зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків (подається фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї заявника; копії акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Цим же пунктом Порядку №859 передбачено, що структурний підрозділ перевіряє подані/надіслані фізичною особою, яка надає соціальні послуги, документи/відомості, зазначає кількість прийнятих документів, порядковий номер заяви, дату її реєстрації, кількість неподаних документів, які необхідно подати, і дату, до якої ці документи мають бути подані.

Повідомлення про прийняття заяви із пакетом документів видається особисто фізичній особі, яка надає соціальні послуги, під час подання заяви або надсилається їй протягом одного робочого дня із дати подання заяви на поштову або електронну адресу заявника.

Якщо заява із пакетом документів надсилається поштою, днем подання заяви вважається дата відправлення, зазначена на поштовому штемпелі.

Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, структурний підрозділ протягом трьох днів з дати отримання заяви надсилає на поштову або електронну адресу заявника повідомлення про те, які документи потрібно подати. Якщо їх буде подано не пізніше ніж через один місяць з дня отримання повідомлення, днем подання заяви вважатиметься день її прийняття структурним підрозділом або відправлення поштою.

Компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця (пункт 10 Порядку №859).

При цьому згідно з пунктом 14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що призначення компенсації можливе фізичній особі, яка надає соціальні послуги особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи. Порядок №859, визначаючи у пункті 5 осіб, які входять до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за отриманням допомоги, та які мають бути зазначені у декларації про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, не відповідає на питання, хто належить до членів сім`ї такої особи.

У повідомленні відповідача від 07 травня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, Управління соціального захисту населення Луцької РДА не зазначило конкретної підстави для такої відмови. Такої підстави не містить і надане відповідачем рішення від 07 травня 2021 року «Про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» (а.с.41). Відповідач лише вибірково процитував пункт 1 Порядку №859, в якому вказано, що цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, при цьому відповідач підкреслив словосполучення «із числа членів своєї сім`ї».

У свою чергу у відзиві на позовну заяву як на підставу для відмови у призначенні компенсації відповідач вказав на непідтвердження факту спільного побуту, спільних прав та обов`язків між членами сім`ї позивача.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 та від 23 квітня 2020 року у справі №686/8440/16-ц.

Поряд з викладеним суд звертає увагу, що приписами пункту 14 Порядку №859 передбачено для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складання фахівцями уповноваженого органу акта про проведення обстеження сім`ї. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Такий акт 26 квітня 2021 року відповідальними особами структурного підрозділу з питань соціального захисту населення було складено. Актом зафіксовано, що ОСОБА_2 (особа, якій надаються соціальні послуги на непрофесійній основі) проживає разом із ОСОБА_1 (фізичною особою, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі); соціальні послуги надаються щоденно. Разом з тим, незважаючи на складений працівниками структурного підрозділу з питань соціального захисту акт, в якому рекомендовано надати компенсаційну допомогу ОСОБА_1 , Управління соціального захисту населення Луцької РДА прийняло рішення від 07 травня 2021 року про відмову у призначенні та виплаті вказаної компенсації.

Пункт 2 Порядку №859 обумовлює, що компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують соціальні послуги догляду вдома, паліативного догляду, стаціонарного догляду.

Ні в повідомленні від 07 травні 2021 року, ні в рішенні від 07 травня 2021 року про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, не вказано конкретну причину (підставу) відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за догляд - правову з посиланням на нормативно-правовий акт (пункт, статтю) та фактичну (обставини, які виключають можливість призначити таку компенсацію).

Суд звертає увагу, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Ненаведення відповідачем законодавчо встановлених підстав для відмови у призначенні та виплаті компенсації за догляд вказує на необґрунтованість та невмотивованість акта індивідуальної дії, а отже його протиправність.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, рішення відповідача від 07 травня 2021 року про відмову у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, є протиправним.

При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідача у відзиві на позову заяву на ще одну підставу для відмови позивачу у призначенні та виплаті вказаної компенсації - середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць і становить 3247,70 грн.

З цього приводу суд зауважує, що у повідомленні та в рішенні відповідача від 07 травня 2021 року про таку підставу для відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації за догляд вказано не було. Намагання відповідача встановити нові підстави для відмови у призначенні та виплаті компенсації за догляд не може бути сприйняте судом в обґрунтування правомірності прийнятого Управлінням соціального захисту Луцької РДА рішення, оскільки такі підстави у рішенні, доведеному заявнику, не були зазначені.

З цих же підстав суд не бере до уваги надане відповідачем до відзиву на позовну заяву ще одне рішення від 07 травня 2021 року (а.с.39), оскільки за результатом розгляду заяви про надання компенсації приймається лише одне рішення, про яке повідомляється заявника. Проте відповідачем надано суду два рішення від 07 травня 2021 року, які містять різні причини для відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 компенсації як особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі. Також варто зауважити, що надана суду копія рішення, про яке не був повідомлений позивач, містить підписи посадових осіб та печатку. Однак суду не зрозуміло, яким чином у рішенні, датованому 07 травня 2021 року, могли бути відомості про версію системи відповідача - Д07.11.002-0400W від 01 липня 2021 року та відомості про дату надання останнього документа 12 жовтня 2021 року. Тому суд ставить під сумнів, що таке рішення прийняте саме 07 травня 2021 року, бо в іншому випадку відсутнє логічне обґрунтування тій обставині, що про нього не було повідомлено заявника ОСОБА_1 . Наявність двох рішень різного змісту з одного і того ж питання за зверненням ОСОБА_1 вказує на свавільну поведінку відповідача.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи межі заявлених позовних вимог та з урахуванням наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07 травня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26 квітня 2021 року про призначення і виплату компенсації, як особі, яка надає соціальні послуги, та прийняти мотивоване рішення, яке відповідно до пункту 14 Порядку №859 наступного дня після його прийняття має бути надіслане позивачу.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджуються квитанцією від 03 вересня 2021 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 12).

З огляду на задоволення позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 53, ідентифікаційний код юридичної особи 03192081) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 07 травня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 квітня 2021 року про призначення і виплату компенсації як особі, яка надає соціальні послуги, та прийняти мотивоване рішення, про яке повідомити заявника.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк