Справа № 826/4558/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ № 826/4558/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд»

до відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.01.2018 року №, в частині нарахування штрафу у розмірі 33 743,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (далі також- позивач, ТОВ «Сільпо-Фуд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі також -відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 16.01.2018 року №, в частині нарахування штрафу у розмірі 33 743,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.11.2017 року під час перевірки відповідач провів контрольну розрахункову операцію і придбав вермут «San Rino Bianco» 1,0 л., даний товар постачався на підставі видаткової накладної від 28.02.2017 року № НИ 00001447, дата розливу 18.08.2017 року, в результаті було виявлено реалізацію алкогольного напою за ціною нижче мінімальної роздрібної ціни, проте контролюючим органом при розрахунку штрафних санкцій включено до такого розрахунку також ще одну накладну від 31.10.2017 року № НИ-00009356, де вермут «San Rino Bianco» 1,0 л., дата розливу 11.09.2017 року, який реалізовувався по ціні відповідно до законодавства. Позивач зазначає, що при обрахуванні штрафних санкцій відповідач повинен враховувати лише видаткову накладну від 28.02.2017 року № НИ 00001447, а тому, вважає протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафу у розмірі 33 743,63 грн., просить задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Через канцелярію суду 24.04.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого, зокрема, міститься клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) учасників.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) учасників відмовлено.

У відзиві відповідач зазначає, що під час проведення перевірки ТОВ «Сільпо-Фуд» 28.11.2017 року, виявлені порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України (далі-КМУ) від 30.10.2008 року № 957 «Про становлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами та доповненнями, внесених постановою КМУ від 09.08.2017 №634, в частині заниження мінімальної роздрібної ціни на алкогольні напої, а саме, факт реалізації вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., замість 64, 29 грн., згідно фіскального чеку від 28.11.2017 року №31/379/294. Дана партія алкогольного напою отримана відповідно до товарної накладної від 31.10.2017 року № НИ-00009356 від НВП «НИВА». В результаті винесено податкове повідомлення рішення від 16.01.2018 року №, застосовано штраф у розмірі 42 686,96 грн. Просить відмовити у задоволені позову.

02.05.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив не обґрунтований, зазначає, що при обрахуванні штрафних санкцій використано не вірну видаткову накладну, а тому розмір штрафу є протиправним, незаконним та порушує норми частини другої статті 17 ЗУ № 481/95-ВР, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Щодо процесуального правонаступництва, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Встановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537, утворено, зокрема, Головне управління ДПС у Житомирській області.

Згідно з додатком два постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537, Головне управління ДФС у Житомирській області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Житомирській області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби України. Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 29.08.2019 року №6 "Про початок діяльності Головного управління ДПС у Житомирській області" з 29.08.2019 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області розпочато виконання функцій і повноважень, визначених Положенням про Головне управління ДПС у Житомирській області, затвердженого наказом ДПС від 12.07.2019 року №14 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС".

Згідно з пунктом першим положення "Про головне управління ДПС у Житомирській області", затвердженого наказом ДПС України №14 від 12.07.2019 року, ГУ ДПС у Житомирській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі також - Постанова №893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема ГУ ДПС у Житомирській області.

Пунктом два Постанови №893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту третього цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Згідно з пунктом третім Постанови №893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Наказом Державної податкової служби України від 24.04.2020 року №755 розпочато з 01 січня 2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у віносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, про необхідність заміни відповідача - Головне управління ДПС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ю. Тютюнника, 7, ідентифікаційний код 43142501) на відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління ДПС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ю. Тютюнника, 7, ідентифікаційний код 44096781).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. ГУ ДФС у Житомирській області з 28.11.2017 року по 07.12.2017 року проведено фактичну перевірку ТОВ «Сільпо-Фуд» за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: Житомирська область, м. Житомирі на майдані Житній ринок, 1.

Перед початком перевірки 28.11.2017 року відповідач провів контрольну розрахункову операцію, що підтверджується фіскальним чеком №31/379/294 (копія наявна в матеріалах спави). За результатами перевірки ГУ ДФС у Житомирській області складено Акт «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом» від 08.12.2017 року № 40/40720198 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки ТОВ «Сільпо-Фуд» встановлено: факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, що встановлено постановою КМУ «Про становлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року № 957, в редакції постанови КМУ від 09.08.2017 №634, а саме: по фіскальному чеку від 24.10.2017 року №141815 реалізовано одну пляшку вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., та 28.11.2017 року по фіскальному чеку №31/379/294 реалізовано одну пляшку вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., проте встановлена мінімальна ціна на даний вермут «San Rino Bianco» 1,0 л. становить 64,29 грн. На підставі Акта перевірки Головним управлінням ДФС у Житомирській області встановлено порушення ТОВ «Сільпо-Фуд» постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібни цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року № 957 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 09.08.2017 року №634) та вимог статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР9 (із змінами та доповненнями) та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 42 686,96 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 року №, в частині нарахування штрафу у розмірі 33 743,63 грн., протиправним ТОВ «Сільпо-Фуд» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами і доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №481).

Згідно з частиною десятою стаття 18 Закону №481 надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами і доповненнями) (далі також - Постанова №957) відповідно до частини десятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Кабінетом Міністрів України установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно з пунктом два Постанови №957 Державній фіскальній службі, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям (Кабінетом Міністрів України) установлено в межах своїх повноважень контроль за дотриманням: державної дисципліни цін суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій; Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 (ЗП України, 1996 р., № 15, ст. 418).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Підпунктом 19-1.1.20. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої. Отже, висновується, що Закон №481 та Постанова №957 є спеціальним законодавством, контролюючою функцією щодо дотримання вимог якого наділено, зокрема, податкові органи.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено статтею 80 ПК України.

Так, відповідно до пунктів 80.1, 80.2, 80.5 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 80.7-80.10 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з абзацами один, три пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення. Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу від 23.11.2017 року №1991 та підставі направлення від 24.11.2017 року № 2105, №2107 (які зазначені в Акті перевірки) ГУ ДФС у Житомирській області з 28.11.2017 року по 07.12.2017 року проводило фактичну перевірку ТОВ «Сільпо-Фуд» за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: Житомирська область, м. Житомирі на майдані Житній ринок, 1. Дотримання ГУ ДФС у Житомирській області процедури здійснення фактичної перевірки, оформлення її результатів та прийняття рішення позивачем під сумнів не ставиться.

Відповідно до абзацу 14 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР із змінами та доповненнями на момент спірних праворвідносин, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Кабінет міністрів України прийняв постанову від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», у Додатку до якої визначив розміри таких цін.

Відповідно до Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 року №634), встановлено розмір мінімальних роздрібних цін на вермути та інші вина виноградні натуральні з додаванням рослинних або ароматизувальних екстрактів у скляній тарі місткістю 0,7 л, в інший тарі місткістю 1 л на рівні 45 грн.

При цьому, у пункті 2 Приміток до вказаного Додатку зазначається, мінімальна роздрібна ціна на вина та вермути у тарі місткістю менш як 1 літр та більш як 1 літр, 1 літр у скляній тарі розраховується як добуток затвердженої мінімальної ціни та місткості тари, поділений на 0,7.

Суд, враховуючи встановлений розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, в даному випадку - вермуту, встановив, що мінімальна роздрібна ціна вермути у тарі місткістю 1 літр у скляній тарі розраховується як добуток затвердженої мінімальної ціни та місткості тари, поділений на 0,7 (де 45 - мінімальна роздрібна ціна, 0,7 л.- місткість тари = 64,29).

Щодо суті встановлених порушень вимог законодавства України, суд дійшов наступних висновків. З акта перевірки вбачається, що контролюючим органом виявлено факт реалізації 24.10.2017 року однієї пляшки вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., згідно фіскальному чеку від 24.10.2017 року №141815 та 28.11.2017 року по фіскальному чеку №31/379/294 реалізовано одну пляшку вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., в той час, як постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 ( із змінами та доповненнями, в редакції постанови КМУ від 09.08.2017 року №634) встановлено мінімальну роздрібну ціну на такий алкогольний напій в такій тарі в сумі 64, 29 грн.

24.10.2017 року реалізація однієї пляшки вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., згідно фіскальному чеку від 24.10.2017 року №141815 зазначена в Акті фактичної перевірки, яка розпочалася 28.11.2017 року і не заперечується самим позивачем, однак в матеріалах справи відсутній вказаний фіскальний чек, про який згадується в Акті перевірки, і сам відповідач не зазначає та не посилається на нього в своєму відзиві. А посилається лише на фіскальний чек від 28.11.2017 року №31/379/294 щодо реалізації однієї пляшки вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн.

Суд звертає увагу, що пляшка вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. про реалізацію якої зазначено 24.10.2017 року не може бути предметом фактичної перевірки, оскільки перевірка почалася, як вбачається із самого Акту перевірки, на підставі наказу від 23.11.2017 року №1991 та на підставі направлення від 24.11.2017 року № 2105, №2107, лише з 28.11.2017 року.

В матеріалах справи наявні копії видаткових накладних від 28.02.2017 року № НИ-00001447 та від 31.10.2017року № НИ-00009356 на постачання алкогольного напою від НВП «НИВА» для ТОВ «Сільпо-Фуд».

Судом встановлено, що на підставі Акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 42 686,96 грн.

Відповідно до прогнозного розрахунку доданого до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № , розмір фінансової санкції 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних роздрібних цін, але не менше 10 000 грн.:

- реалізація вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною нижчою встановленої мінімальної роздрібної ціни відбувалася 24.10.2017 року, відповідно до фіскального чеку №141815 за ціною 63,64 грн. поставленого ТОВ «Сільпо-Фуд» від НВП «НИВА» на підставі видаткової накладної від 28.02.2017 року № НИ-00001447. Отримана партія товару розрахована виходячи з мінімальних роздрібних цін відповідно до вищевказаної накладної складає 6 943,32 грн.;

- реалізація вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною нижчою встановленої мінімальної роздрібної ціни відбувалася 28.11.2017 року, відповідно до фіскального чеку №31/379/294 поставленого ТОВ «Сільпо-Фуд» від НВП «НИВА» на підставі видаткової накладної від 31.10.2017року № НИ-00009356 від НВП «НИВА». Отримана партія товару розрахована виходячи з мінімальних роздрібних цін відповідно до вищевказаної накладної складає 35 743,64 грн.

Тобто, при зазначенні штрафної санкції відповідачем було взято за основу дві видаткові накладні від 28.02.2017 року № НИ-00001447 та 28.11.2017 року від 31.10.2017року № НИ-00009356.

Суд звертає увагу, що відповідач зазначає про реалізацію вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. за ціною 63,64 грн., згідно фіскального чеку від 28.11.2017 року №31/379/294., придбаного із партії отриманої відповідно до товарної накладної від 31.10.2017 року № НИ-00009356 від НВП «НИВА».

Проте, згідно запиту відповідача від 06.12.2017 року (копія наявна в матеріалах справи) у ТОВ «Сільпо-Фуд» витребовувалися підтверджуючі документи на придбання вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л., дата розливу 11.09.2017 року, що був придбаний перед початком перевірки 28.11.2017 року.

Також, згідно додатку до запиту відповідача, а саме, опису алкогольних напоїв, що реалізуються у ТОВ «Сільпо-Фуд» станом на 06.12.2017 року зазначено: «вермут «San Rino Bianco» 1,0 л. 16%, дата виробництва 11.09.2017 року, ціна реалізації 64,29 грн.», що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМ України) від 30.10.2008 року № 957 «Про становлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами та доповненнями, внесених постановою КМУ від 09.08.2017 №634.

ТОВ «Сільпо-Фуд» 07.12.2017 року відповіддю на запит від 06.12.2017 відповідачу надало пояснення, що 28.11.2017 року придбавався вермут «San Rino Bianco» дата виготовлення - 18.08.2016 року згідно видаткової накладної від 28.02.2017 № НИ-00001447, а не на підставі видаткової накладної від 31.10.2017 року № НИ-00009356 дата розливу 11.09.2017 року, як зазначає відповідач. Однак зазначені роз`яснення до уваги не прийнято. Судом зазначається, що при проведенні перевірки 28.11.2017 року в акті зазначено про реалізацію позивачем до перевірки, а саме, 24.10.2017 року вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л., за ціною нижчою встановленої мінімальної роздрібної ціни, однак дана розрахункова операція не підтверджена, оскільки фіскальний чек №141815, що зазначається в акті перевірки, в матеріалах справи відсутній.

Крім того, придбання вермуту «San Rino Bianco» 1,0 л. відповідачем перед початком перевірки 28.11.2017 року, як зазначає сам відповідач у додатку до свого запиту від 06.12.2017 року, який було поставлений відповідно до видаткової накладної від 31.10.2017 № НИ-00009356 дата виробництва 11.09.2017 року, ціна реалізації 64,29 грн., що відповідає вимогам законодавства, а саме розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібни цін на окремі види алкогольних напоїв.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту реалізації позивачем алкогольного напою вермуту за ціною нижчою за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 16.01.2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Зокрема, суд зауважує наступне. Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що позивач звернувся до суду із позовною вимогою щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 16.01.2018 року №, в частині нарахування штрафу у розмірі 33 743,63 грн.

Водночас, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та, що ефективним захистом прав позивача є саме задоволення позовної вимоги шляхом повного скасування податкового повідомлення рішення від 16.01.2018 року №.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті дев`ятої Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11.09.1997 року. Частинами першою та другою статті шостої Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи позивача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з виходом за межі, зокрема, визначивши належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. згідно квитанції від 06.03.2018 року №4355059. Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6, 9, 72-77, 139, 143, 243-246, 255, 257-263, 22, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 16.01.2018 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (, адреса: 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, 1) за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління ДПС у Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ю. Тютюнника, 7, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (, адреса: 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, 1).

Відповідач: відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління ДПС у Житомирській області (, адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ю. Тютюнника, 7).

Повне судове рішення складено 23.12.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна