Справа № 580/4630/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року справа № 580/4630/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовною заявою до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки(далі - відповідач), в якій просить:

- скасувати наказ №2-дс від 10.11.2020 року про звільнення;

- поновити ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.11.2020 року;

- стягнути з Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.11.2020 року по день поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання постанови суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Христинівського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 11.11.2020 року та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказом т.в.о. військового комісара Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10 листопада 2020 року за №2-дс позивача було звільнено з посади на підставі п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» (припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення). Позивач вважаю даний наказ незаконним та зазначає, що згідно з ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів (якою як зазначає позивача, вона являється) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Вказано, що оскільки Закон України «Про державну службу» не врегульовує питань, пов`язаних з гарантіями для вагітних жінок і жінок, що мають дітей, то в силу приписів ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія ч.З ст. 184 КЗпП України. Звернуто увагу, що оскільки звільнення позивача зумовлене скороченням чисельності державних службовців у Христинівському районному військоматі, а не ліквідацією органу, можна прийти до висновку, що у відповідача не було правових підстав для мого звільнення і воно є незаконним. Крім того, зазначено, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі не визначеній ст. 87 Закону України «Про державну службу», а також, що наказ підписаний не уповноваженою особою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08.10.2021р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач про можливе скорочення у зв`язку із проведенням організаційних заходів попереджена письмово 04.01.2020 (попередження від 03.01.2020 №11). Крім того, не заперечуючи проти скорочення у зв`язку із проведенням організаційних заходів та маючи намір взяти участь у доборі на вищу посаду державної служби, позивач на ім`я військового комісара обласного військового комісаріату подала відповідну заяву. Зазначено, що 06.11.2020р. на електронну адресу Христинівського районного військового комісаріату надійшов лист тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, згідно якого державним службовцям та працівникам, які були скорочені та працювали на умовах контракту і планували брати участь у доборі на вищі посади державної служби, рекомендовано протягом 07-10 листопада 2020 року знайти свої вакансії на єдиному порталі вакансій державної служби та подати відповідні документи для проходження конкурсного добору. ОСОБА_3 про проведення відповідних доборів була ознайомлена, бажання брати участь у конкурсі на вищу посаду не виявила та відповідні документи не подала. Вказано, що відносини щодо проходження державної служби та звільнення із неї позивача урегульовано нормами Закону України «Про державну службу», який є спеціальним по відношенню до положень Кодексу законів про працю України. В свою чергу, в силу положень ч.ч.1,3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», здійснення пропозиції на зайняття іншої вакантної посади являється правом, а не обов`язком роботодавця. Звернуто увагу, що посада головного спеціаліста командування Христинівського РТЦК та СП, не являється нижчою або рівнозначною, а, навпаки, є вищою посадою посадою державної служби, яка не могла бути запропонована позивачці в порядку статті 87 Закону України «Про державну службу». Крім того, пної поліції в Черкаській області;

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач згідно наказу №65-ос від 30.11.2018р. призначена на посаду провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно.

Наказом ТВО військового комісара Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10 листопада 2020 року за №2-дс, на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 04 березня 2020 року №Д-322/1/5/ДСК, директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 06 березня 2020 року №Д-5/ДСК, спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 02.09.2020 року № Д-321/7/ДСК, директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 03.09.2020 року №Д-10/ДСК щодо переформування ІНФОРМАЦІЯ_3 та районних(міських) військових комісаріатів Черкаської області у обласний територіальний центр комплектування та районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, статті 87 пункту 1 частини першої Закону України «Про державну службу», позивача було звільнено з посади.

Вважаючи наказ про звільнення протиправним, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, її проходження, припинення, визначенні Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VIII (далі Закон №№889-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №889-VIII, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно п.1 ч.1 статті 87 Закону №889-VIII (у редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч.3 статті 87 Закону №889-VIII, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

З аналізу вказаних положень вбачається, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема реорганізація державного органу. В свою чергу, про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. При цьому, пропозиція державному службовцю будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі (за її наявності) є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, позивача звільнено з державної служби, за пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, у зв`язку з реорганізацією Христинівського районного комісаріату.

Позивач про можливе скорочення у зв`язку із проведенням організаційних заходів попереджена письмово 04.01.2020р. (попередження від 03.01.2020 №11, в якому нею проставлено свій підпис про ознайомлення та згоду).

Позивачем 10.11.2020р. на ім`я військового комісара обласного військового комісаріату подано заяву, якою надано згоду на скорочення, у зв`язку із проведенням організаційних заходів, з подальшою участю у доборі на вищу посаду державної служби та просила виплатити вихідну допомогу, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не заперечувала проти її звільнення у зв`язку із реорганізацією органу районного комісаріату, про що свідчить подана нею особисто заява.

З урахуванням зазначеного доводи позивачки, що наказ про її звільнення є незаконним з підстав того, що вона являється одинокою матір`ю, що унеможливлює її звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, суд вважає необгрунтованими, оскільки її звільнення відбулось за її згоди, на підставі поданої нею заяви.

Крім того, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні жодні докази, що позивач, при її звільненні, повідомила роботодавця про обставину, що вона є одинокою матір`ю.

При цьому, як зазначалось вище, положеннями ч.3 статті 87 Закону №889-VIII пов`язано можливість призначення державного службовця, якого звільнено у зв`язку із реорганізацією органу, на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні жодні докази подання позивачем заяв про участь у конкурсі на зайняття посади у реорганізованому органі. Відповідач у відзиві на позов вказує на те, що позивачем не було подано заяви на участь у конкурсі, що не спростовується позивачем у ході розгляду справи.

Стосовно доводів позивача, що оскаржуваний наказ прийнято з підстави, яка не визначена ст. 87 Закону України «Про державну службу», суд зазначає, що зазначене у наказі переформування Черкаського обласного військового комісаріату та районних(міських) військових комісаріатів Черкаської області у обласний територіальний центр комплектування та районні(міські) центри комплектування та соціальної підтримки за своїм змістом та суттю відповідають підставі визначеній п.1 ч.1 статті 87 Закону №889-VIII - реорганізація державного органу. При цьому, вказані посилання не можуть слугувати самостійними підставами для скасування спірного наказу, оскільки не спростовують наявність визначених Законом №889-VIII підстав для звільнення позивача, та стосуються формальних підстав для скасування винесеного рішення.

З урахуванням встановлених в ході розгляду даної справи, обставин, суд доходить висновку, що порушень норм Закону України "Про державну службу" при припиненні державної служби позивачу не встановлено, натомість звільнення позивача з займаної посади здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за наявності підстав, передбаченої частиною першою статті 87 Закону України "Про державну службу".

На підставі вищевикладеного, у суду відсутні підстави вважати оскаржуваний наказ протиправним, відтак позовні вимоги в цій частині суд вважає необгрунтованими, в задоволенні яких належить відмовити.

Суд також зазначає, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №2-дс від 10.11.2020 року, відтак з огляду на встановлену, в ході розгляду даної справи, його правомірність, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в іншій частині позовних вимог з огляду на їх взаємопов`язаність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,- ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО