Справа № 761/10156/21
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/312/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Загірній Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації в особі головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляного Вадима Сергійовича, Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) та стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, зважаючи на наступне. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_1 . 03.03.2021 р. головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляним Вадимом Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі відеозйомки (відеозапису) серія АС № , згідно до якої особа, яка керувала транспортним засобом вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_2 .03.2021 р. о 13 год 25 хв. на вул. Велика Житомирська, 4 в м. Києві залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів , чим порушено п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху. Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення Sigma-Xtreme PQ53, CammPro 1826. Позивач вважає постанову серії АС № від 03.03.2021 р. незаконною та необґрунтованою, прийнятою без з`ясування фактичних обставин справи, за відсутності належних доказів. Акт тимчасового затримання транспортного засобу від 03.03.2021 р. складено з численними порушеннями. За повернення транспортного засобу з, який було евакуйовано позивач сплатив 1 835 грн. 90 коп., а отже поніс реальні збитки. За таких обставин позивач просить суд: визнати протиправними дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляного Вадима Сергійовича щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.03.2021 р. о 13 год. 25 хв., скасувати постанову від 03.03.2021 р. від 03.03.2021 р. серії АС № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі відеозйомки (відеозапису) за . 3 ст. 122 КУпАп Є, яка прийнята головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляним Вадимом Сергійовичем, а справу про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 1 835,90 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Провадження у справі відкрито 01.04.2021 р., відповідно до положень ст.ст. 12, 260 КАС України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та правив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання, призначене на 06.12.2021 р. не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

У зв`язку із ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами, відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляним Вадимом Сергійовичем 03.03.2021 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Не заперечується учасниками процесу та обставина, що ОСОБА_1 є власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_1 .

Як свідчить оскаржувана постанова, 03.03.2021 р. о 13 год 25 хв. на вул. Велика Житомирська, 4 в м. Києві транспортний засіб VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_1 залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів , чим порушено п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Також, як вбачається з оскаржуваної постанови, технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення - Sigma-Xtreme PQ53, CammPro 1826.

Крім того, як свідчать надані позивачем докази 03.03.2021 р. головним інспектором з паркування управління (інспекції_) з паркування ДП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації Смаляним В.С. було складено Акт огляду та затримки транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_1 та останній доставлено на спецмайданчик ТОВ «Автосос-сервіс».

Положеннями ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху .

Так, п. 15.10 (д) ПДР заборонено стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Позивач зазначає, що особа, яка керувала належним йому транспортним засобом, не було порушено п. 15.10 (д) ПДР, його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, оскаржувана постанова містить посилання на те, що фіксування порушення ПДР здійснювалось технічним засобом Sigma-Xtreme PQ53, CammPro 1826. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що такий засіб використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, і серед інших, передбачених ст. 122 КУпАП, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу.

Проте, відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Необхідно звернути увагу і на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, надані у постанові від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (п. 24), де роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, не було їх отримано і під час розгляду справи, що у ОСОБА_1 було відібрано пояснення щодо подій, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови або надано оцінку іншим доказам, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

За таких обставин, наявні підстави вважати, що належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п. 15.10 (д) ПДР відсутні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.3 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

Зокрема, на виконання ухвали суду про призначення справи до розгляду відповідачі, будучи повідомлені, жодних доказів, що підтверджують факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.3 КУпАП, не надали.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № від 03.03.2021 р.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, Верховний Суд у справі №490/843/15-а у постанові від 01.03.2021 р. зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинний на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП "Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення" закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду касаційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на викладене, вимога в частині закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можуть бути задоволені.

Щодо стягнення матеріальної шкоди варто зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, за транспортуванням та зберіганням транспортного засобу позивач сплатив кошти на загальну суму 1 8 35,90 грн., з яких штраф у розмірі 255,00 грн. , комісія за сплату штрафу у розмірі 25,50 грн., послугу евакуатора 1 270,00 грн., комісія 127,00 грн. , вартість зберігання транспортного засобу на спеціальному штрафному майданчику в розмірі 144,00 грн., комісія 14,40 грн.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

При цьому, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, з урахуванням положень статей 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №826/12003/16, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що якщо вимоги про відшкодування шкоди пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги підлягають розгляду за нормами КАС України.

Аналогічних висновків дійшов і Цивільний касаційний суд в постановах у справах №761/10730/18 та №725/5833/16-ц.

Згідно ст. 265-2 ч.1-3 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу. У разі заподіяння транспортному засобу шкоди при його транспортуванні та/або зберіганні завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає такі послуги, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання, що надає послуги із транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання.

Тобто, доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Разом з тим, судом не було встановлено, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TIGUAN д.н. НОМЕР_1 03.03.2021 р. розміщений таким чином, що створював перешкод дорожньому руху.

Судом враховано, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, а тому були відсутні підстави для тимчасово затримання транспортного засобу та подальше його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.

Внаслідок прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серії 1КІ від 22.06.2021 р., позивач поніс реальні збитки в сумі 1580,90 грн, а тому вказані вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відтак, потрібно відшкодувати заподіяні позивачу матеріальні збитки, понесені внаслідок протиправної евакуації та зберіганні та спеціальному майданчику транспортного засобу, які потрібно здійснювати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Щодо стягнення штрафу в розмірі 255,00 грн, то відповідно до частини першої статті 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Позовна вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 255,00 грн. сплаченого штрафу на підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, оскільки процедура повернення штрафу передбачена статтею 296 КАС України і не може бути розглянута в цій справі. Окремий порядок повернення коштів передбачений Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 22.07.2019 р. у справі №757/2757/16-а.

Також не може бути задоволена вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляного Вадима Сергійовича щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.03.2021 р. о 13 год. 25 хв., виходячи з наступного.

Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України

Так, встановлений частиною третьою ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ, при цьому складений Головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) Смаляним В.С. акт виключно фіксує певні факти та не є для позивача документом, який безпосередньо породжує для нього будь-які права чи обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Поняття витрат на професійну правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами визначені ст. 134 КАС України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позивач заявляє, що у зв`язку з розглядом цієї справи в суді він поніс судові витрати правову допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження таких витрат ОСОБА_1 надано копію Договору про надання правової допомоги №03/03/21-01 від 03.03.2021 року; копію Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №03/03/21-01 від 03.03.2021 року - Акт прийому-передачі правової допомоги №1 від 12.03.2021 року; копію квитанції №16 від 12.03.2021 року про сплату послуг за надання правової допомоги у розмірі.

За ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, має бути стягнуто судовий збір та витрати на правову допомогу.

Зважаючи на викладене та керуючись Конституцією України, ст. ст. 77, 242, 250, 286, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 9, 122, 247, 251, 258, 280 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації в особі головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Смаляного Вадима Сергійовича, Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) та стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № від 03.03.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в сумі 1580 грн. 90 коп.,

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1362 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя