Справа № 160/18879/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/18879/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року в адміністративній справі № 160/18879/21 (суддя І інстанції Златін С.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-1), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом (т. № 1 а.с. 1-17), в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову (т. № 1 а.с. 62-66) просив визнати протиправними та скасувати:

- постанову про стягнення виконавчого збору від 22.09.2016 в виконавчому провадженні ВП № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Кошкером І.А.;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 в виконавчому провадженні ВП № 66511557 з примусового виконання постанови від 22.09.2016 № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіною О.В.;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.08.2021 в виконавчому провадженні ВП № 66511557 з примусового виконання постанови від 22.09.2016 № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіною О.В.;

- постанову про арешт майна боржника від 16.08.2021 в виконавчому провадженні ВП № 66511557 з примусового виконання постанови від 22.09.2016 № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіною О.В.;

- постанову про арешт коштів від 07.09.2021 виконавчому провадженні ВП № 66511557 з примусового виконання постанови від 22.09.2016 № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіною О.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року позов у частині визнаня протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.09.2016 в виконавчому провадженні ВП № 51658513, прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Кошкером І.А., залишений без розгляду у зв`язку з пропуск строку звернення до суду. (т. № 2 а.с. 16-20)

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року в іншій частині позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що позивач не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично наводить доводи щодо незгоди з постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка у цій справі не оскаржується. Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та факт не оскарження позивачем постанови про стягнення виконавчого збору, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для скасування постанови відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Також зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційна скарга Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року повернута скаржнику.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

На виконанні у відповідача-2 перебувало виконавче провадження № 51658513 з примусового виконання виконавчого листа № 201/12347/15-ц виданого 03.06.2016.

В межах зазначеного виконавчого провадження прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 22.09.2016, відповідно до якої вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7898583,16 грн та 157076,6 доларів США (т. № 1 а.с. 176).

Вказана постанова перебувала у на виконанні у період з 22.09.2016 по 30.07.2021.

Під час здійснення виконавчого провадження № 51658513 державним виконавцем частково виконано постанову на суму 42991,34 грн.

27.07.2021 на адресу відповідача-1 надійшла заява № 17183 про повернення виконавчого документа (т. № 1 а.с. 194).

За вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем 30.07.2021 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону «Про виконавче провадження» (т. № 1 а.с. 191).

Постановою від 16.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66511557 з примусового виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.09.2016 ВП № 51658513 (т. № 1 а.с. 26-27).

Також державним виконавцем 16.08.2021 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника, 07.09.2021 прийнято постанову про арешт коштів (т. № 1 а.с. 28-33).

Вважаючи зазначені постанови протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавцем протиправно, всупереч вимог п. 6 ч. 5 ст.27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 66511557. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 66511557 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 66511557 є протиправною та скасована судом, то остання не породжує жодних правових наслідків з моменту прийняття, а тому всі інші постанови у виконавчому провадженні ВП № 66511557 є протиправними та підлягають скасуванню.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 статті 27 Закону України № 1404 (в редакції станом на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що під «цим Законом» розуміється Закон № 1404, а оскільки він набрав чинності з 5 жовтня 2016 року, а постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем 22 вересня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом № 1404, то ця постанова державного виконавця не підлягає виконанню, у зв`язку з чим постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 22 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору є протиправною і підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів такі висновки вважає безпідставними, оскільки в зазначеній нормі під «цим Законом» очевидно розуміється Закон, після його вжити зазначене словосполучення, а саме Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 3 листопада 2016 року № 1730-VIII (далі Закон № 1730), розділом ІІ якого «Прикінцеві та перехідні положення» частина 5 статті 27 Закону № 1404 була доповнена пунктом 6 зазначеного вище змісту.

Зазначені висновки апеляційного суду підтверджуються наступними змінами до п. 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404, які внесені Законом від 14.07.2021 № 1639-ІХ, яким пункт 6 частини п`ятої статті 27 викладений в такій редакції:

"6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами».

Отже, ці зміни вже не допускають двоякого тлумачення, що під «цим Законом» можна розуміти Закон «Про виконавче провадження», оскільки після доповнення переліку Законів у п. 6 другим Законом чітко визначено, що цими Законами є не Закон № 1404, а Закон № 1730 та Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» і під постановами державних виконавців законодавець розуміє саме постанови, які пов`язані з відносинами, що регулюють два зазначені Закони, а не будь-які постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

З огляду на вказане апеляційний суд доходить висновку, що правова конструкція п. 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404 (в редакції станом на 16.08.2021) направлена на врегулювання відносин, які підпадають під дію саме Закону № 1730, зокрема і на стадії виконання судових рішень Державною виконавчою службою, у зв`язку з чим законодавцем вирішено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730, а також за постановами державних виконавців, які винесені у виконавчих провадженнях по виконанню саме зазначених виконавчих документів.

Інше тлумачення зазначеної правової норми призведе до того, що будь-які постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, які винесені до 30 листопада 2016 року (набрання чинності Законом № 1730), не повинні виконуватись.

У спірних відносинах борг позивача пов`язаний з його кредитними відносинами з ПАТ «Укрсоцбанк», а не з відносинами, які врегульовані Законом № 1730, а тому спірні правовідносини не підпадають під дію п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду, які нібито підтверджують його позицію, з якою погодився і суд першої інстанції, колегією суддів не приймаються, оскільки у цих постановах Верховним Судом аналіз саме приписів п. 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404 не здійснювався.

Посилання позивача на приписи ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII також є безпідставними, оскільки в цій нормі під словосполученням «якщо виконавчий збір не стягнуто» розуміється відсутність постанови виконавця про стягнення виконавчого збору, а не фактичне (фізичне) стягнення виконавчого збору, оскільки в останньому випадку підстави для стягнення виконавчого збору відсутні взагалі у зв`язку з повним стягненням такого збору.

Натомість, таке правило в ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII пов`язано зі змінами в правовому регулюванні винесення постанов про стягнення виконавчого збору, оскільки за приписами абзацу 2 частини 5 статті 26 Закону № 1404 у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тобто за Законом № 1404, на відміну від раніше чинного Закону № 606, постанова про стягнення виконавчого збору є частиною постанови про відкриття виконавчого провадження і не потребує додаткового окремого винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, під час чинності Закону «Про виконавче провадження» № 606 останній не передбачав винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження, тому у випадках, встановлених ч. 3 ст. 40 Закону № 1404, може виникнути ситуація, коли виконавчий збір не стягнутий (не винесена постанова про його стягнення), що потребує прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Саме ця ситуація і врегульована ч. 3 ст. 40 Закону №1404.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята законно і підстави для її скасування відсутні.

Оскільки всі інші оскаржені постанови є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження і позивачем інших доводів стосовно їх протиправності не заявлялось, то підстави для їх скасування також відсутні.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року в адміністративній справі № 160/18879/21 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко