Справа № 233/3880/21
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3880/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Штреккер В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Матейченка Олександра Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора поліції відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Матейченка О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4637250 від 15 серпня 2021 року. В обґрунтування позову зазначив, що 15 серпня 2021 року інспектором поліції відділу поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Матейченко Олександром Олександровичем було винесено зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «DAEWOO ЛАНОС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , 15 серпня 2021 року о 01 годині 18 хвилин та в автомобілі був неосвітлений задній номерний знак, чим, начебто він порушив п.2.9в Правил дорожнього руху - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Зазначає, що перед початком руху він перевірив стан автомобілю, належність роботи освітлення автомобіля, у тому числі заднього номерного знака, усе працювало. Під час керування автомобілем неможливо спостерігати чи працює освітлення номерного знаку, а також не можливо спрогнозувати момент його виходу з ладу. Тож про можливу несправність він знати не міг. Оскільки це трапилось вночі, у нього не було можливості одразу замінити лампочку. Цього ж дня він придбав нову лампочку освітлення, яку він одразу замінив замість непрацюючої. З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден, оскільки несправність освітлення виникла в дорозі вночі та одразу за можливості була усунута. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також зазначає, що відповідач при розгляді адміністративної справи порушив норми процесуального права, а саме повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматися гарантій, які закріплені КУпАП, а саме: зібрати належні докази вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснити права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови, не з`ясував - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені. Інспектор поліції зазначив відео в якості доказів, але не надав для ознайомлення ці докази, зокрема не ознайомив його із відеозаписом, чим порушив вимоги ст.ст. 268, 283 КУпАП при розгляді справи. Крім того, відповідачем, у порушення вимог статті 279 КУпАП не були дотримані вимоги законодавства щодо роз`яснення законних прав та обов`язків при розгляді справи. Оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою. Посилаючись на викладене, позивач просить: - скасувати постанову серії ЕАО №4637250 від 15 серпня 2021 року, винесену інспектором поліції відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Матейченко Олександром Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,00 гривень, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; - стягнути на його користь судовий збір в розмірі 454,00 гривні.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Головне управління Національної поліції в Донецькій області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у письмовій заяві та просив суд їх задовольнити, додатково зазначивши, що наданий відповідачем оптичний диск не може бути доказом по справі, оскільки йому не надавався для ознайомлення, відповідної відмітки постанова, що оскаржується, не містить.

Відповідач - поліцейський СРПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Матейченко О.О. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що заперечує про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4637250 відносно ОСОБА_1 , а також просив долучити до матеріалів справи відеозапис

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав суду пояснення щодо позову ОСОБА_1 з якого вбачається, що співробітник відділу поліції №2 (м.Костянтинівка) Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Матейченко О.О., який виносив оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, є посадовою особою територіального підрозділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яке не входить до складу Департаменту патрульної поліції та зазначає, що рішення у даній справі ніяким чином не може вплинути на права та обов`язки Департаменту патрульної поліції.

Представник третьої особи - Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просив розгляд справи провести за відсутності представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, пославшись на те, що порушення, на які вказує позивач, інспектором допущено не було. Факт вчинення правопорушення підтверджується постановою серії ЕОА №4637250 від 15 серпня 2021 року, жодних письмових зауважень, заперечень, пояснень чи клопотань до постанови позивач під час її прийняття не надав. Вимоги позивача, викладені в позовній заяві вважає безпідставними. Не визнання позивачем вини у вчиненні адміністративного правопорушення розцінює як спосіб уникнути відповідальність.

З`ясувавши позицію позивача, відповідача, третіх осіб, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 15 серпня 2021 року інспектором поліції відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Матейченко О.О. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4637250, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП України та накладено штраф у сумі 850 гривень. Згідно вказаної постанови позивач ОСОБА_1 , 15 серпня 2021 року о 01:19 год., керував автомобілем «DAEWOO ЛАНОС» номерний знак НОМЕР_1 , в якому був неосвітлений задній номерний знак, чим порушив п.2.9.в ПДР - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів (а.с.7, 46-47).

У судовому засіданні були переглянуті також надані відповідачем відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та патрульного автомобіля, які містяться в двох файлах на оптичному диску (а.с.14, 48).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з таких міркувань.

Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення винності ОСОБА_1 у порушені п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України - водієві забороняється, п.п.«в») - керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

- не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 статті 77 КАС України передбачено право сторін надати докази суду на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна із сторін.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.2.9 в) ПДР України, за що повинна бути передбачена відповідальність згідно КУпАП.

З огляду на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, і такі обставини повинні бути підтвердженні як належними, допустимими, достовірними, так і достатніми доказами, суд не може прийняти як доказ правомірності дій працівника поліції та законність винесення оскаржуваної постанови лише саму постанову.

Як зазначено у ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 виїхав на транспортному засобі з указаними несправностями, однак факт такого руху не заперечував сам позивач, та вказав, що відсутність освітлення номерного знаку трапилася під час руху та повідомив про намір прослідувати до місця стоянки у зв`язку із відсутністю можливості усунути несправність на місці, чого відповідачем не спростовано. Перешкод до подальшого руху транспортного засобу відповідачем на місці розгляду справи встановлено не було. Тож, доводам позивача під час розгляду адміністративної справи не було надано відповідної оцінки, їх не перевірено, що свідчить про неповне встановлення відповідачем приписів ст. 9 КУпАП, а саме наявності у діях ОСОБА_1 протиправної, винної поведінки.

Отже, відповідач Матейченко О.О. беззаперечно правомірність свого рішення не довів, а повідомлені відповідачем у якості заперечень обставини, не спростовують доводів позивача.

На думку суду, поліцейський провів розгляд справи без повного і всебічного з`ясування обставин справи та дійшов передчасно висновку про склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП за порушення п. 2.9 «в» ПДР України.

Крім того, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року справа №524/9716/16-а; адміністративне провадження №К/9901/33555/18.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), адміністративне провадження №К/9901/29775/18.

Таким чином, окрім відеодиску, наданого відповідачем, та який не може бути прийнято судом у якості належного та допустимого доказу з огляду на вищенаведену правову позицію Верховного Суду, інших доказів суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову та захист порушених прав позивача з урахуванням передбачених ч.3 ст.286 КАС України повноважень суду - скасування постанови серія ЕАО № 4637250, винесеної 15 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП, та закриття провадження у справі.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , відповідно до ст.139 КАС України понесені ним витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 454 грн. (а.с.1) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 77, 139, 243, 244, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Матейченка Олександра Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4637250 від 15 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, справу провадженням закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор поліції відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Матейченко Олександр Олександрович, адреса: вул. Злагоди, буд.2, м. Костянтинівка, Донецька область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул.Федора Ернста, буд.3, м.Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Національної поліції в Донецькій області, пр-т Нахімова, буд.86, м. Маріуполь, Донецька область, .

Суддя