Справа № 520/6106/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р.Справа № 520/6106/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 14.06.21 року по справі № 520/6106/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила суд першої інстанції:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену у формі листа від 16.11.2020 № 2000-0221-8/92013 із посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, виплатити залишок нарахованої заборгованості пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату заборгованості нарахованої пенсії за період з 01.01.2019 по 22.06.2020 у розмірі 288030,91 грн., єдиним платежем, без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату їй пенсії, яка перерахована на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №520/7218/19, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією з 01.01.2019. Листом від 16.11.2020 №2000-0221-8/92013 відповідач повідомив позивачку, що залишок нарахованої заборгованості пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду за період з 01.01.2019 по 22.06.2020 складає 288030,91 грн., вказана доплата нарахована та буде виплачена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649. З вказаними діями позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду у даній справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вичинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену у формі листа від 16.11.2020 № 2000-0221-8/92013 із посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, виплатити залишок нарахованої заборгованості пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату заборгованості нарахованої пенсії за період з 01.01.2019 по 22.06.2020 у розмірі 288030,91 грн, єдиним платежем, без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (девятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі №520/6106/21 в частині задоволених позовних вимог та прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до норм Закону України «Про державну службу» в редакції 16.12.1993 року у розмірі 70% від винагороди судді. 16.10.2020 позивачка звернулася до Управління із заявою про надання інформації щодо сплати заборгованості по пенсійним виплатам. Листом від 16.11.2020 №2000-0221-8/92013 Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) було повідомлено, що заборгованість, яка виникла внаслідок рішення суду нарахована та буде виплачена в порядку, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2020 №649 «Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 по справі №520/7218/19 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним рішення комісії з розгляду питань при призначені (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 22.02.2019 року №7. Зобов`язано Управління провести ОСОБА_1 з 01.01.2019 року перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області №04-52/177 від 13.02.2019 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження максимального розміру довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано протиправним дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження максимальним розміром виплат суми перерахованої пенсії позивача на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №520/7218/19. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії позивачу, яка перераховано на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №520/7218/19 без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між належною до сплати фактичною виплаченою пенсією з 01.01.2019. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 по справі №520/1995/2020 апеляційну скаргу Управління залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 без змін. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з рішенням суду не погоджується, вважає його необґрунтованим, поставленим з порушенням норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог. Зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20, Управлінням було здійснено перерахунок пенсії, а заборгованість по рішенню суду нарахована та буде виплачена в порядку надходження бюджетного фінансування, яке здійснюється Пенсійним фондом України. Вважає, що Управлінням було здійсненні усі можливі заходи для повного та належного виконання рішення суду. Посилається, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, про те що Управлінням не виконується рішення суду з підстав визначених Постановою № 649. Крім того, зазначає, що не мало важливим також для справи є те, що відповідно до ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Вказує, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Зазначає, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У постанові Верховного Суду від 21.11.2019 №802/1933/18-а викладений наступний правовий висновок. З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

На адресу, зазначену позивачкою у позовній заяві неодноразово направлялися судові документи (копія ухвали про відкриття, копія апеляційної скарги), а також судова повістка, проте до суду повернулися конверти, в т.ч. судова повістка на 21.12.2021 на 14:00, з відміткою відділу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.10 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням наведеної вище норми, позивач є учасником справи, який належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги судом.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та з 2011 року отримує пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка - судді у відставці, на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, у розмірі 70% від заробітної плати судді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження максимальним розміром виплати суми перерахованої пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №520/7218/19. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , яка перерахована на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №520/7218/19, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією з 01.01.2019.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20.

Листом від 16.11.2020 № 2000-0221-8/92013 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення суду по справі №520/7218/19 позивачу нарахована доплата за період з 01.01.2019 по 22.06.2020 у сумі 288030,91 грн. Проте, виплата буде проведена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08 2018 №649.

Позивачка, вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену у формі листа від 16.11.2020 № 2000-0221-8/92013, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірності вчинених ним дій.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, вважаючи, що наявні правові підстави для закриття провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Так, зі змісту заявлених позовних вимог у даній справі вбачається, що позивачка просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену у формі листа від 16.11.2020 № 2000-0221-8/92013 із посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, виплатити залишок нарахованої заборгованості пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20, а також просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату заборгованості нарахованої пенсії за період з 01.01.2019 по 22.06.2020 у розмірі 288030,91 грн., єдиним платежем, без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Тобто, заявлені позивачем вимоги стосуються оскарження позивачем дій (відмови) пенсійного органу при виконанні судового рішення, ухваленого по іншій справі - №520/1995/20, а саме щодо виплати заборгованості нарахованої пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20. При цьому, вказаним рішенням суду першої інстанції вже було зобов`язано пенсійний орган здійснити виплати ці суми пенсії позивачці.

В контексті зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу, що приписами ч.1 ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно зі ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.1-2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, приписами ч.1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження виконавче провадження", як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу наведеного вище вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведені норми ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

За змістом ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Окрім того, ухвалення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.03.2021 року у справі №580/3376/20.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що позивач у даній справі обрав спосіб захисту, шляхом подання позову про визнання протиправною відмови пенсійного органу та зобов`язання останнім вчинити певні дії на виконання рішення суду (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі №520/1995/20, яке набрало законної сили). Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом у вказаній справі та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, суть позовних вимог ОСОБА_1 фактично зводиться до оскарження дій (відмови) відповідача при виконанні судового рішення, ухваленого по іншій справі (справі №520/1995/20).

Таким чином, шляхом ініціювання іншого окремого судового спору (подання даної позовної заяви), позивач намагається вирішити питання виконання відповідачем судового рішення у іншій справі №520/1995/20.

Проте, усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-383 розділу ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" КАС України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду, шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.07.2019 по справі № 161/3914/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі №520/1995/20, проте на стадії його виконання.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга по даній справі підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у даній справі.

З урахуванням наведеного вище, доводи учасників по справі по суті спору не впливають на вирішення даної справи.

Керуючись ст. ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі № 520/6106/21 скасувати.

Провадження у справі №520/6106/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року