Справа № 540/6525/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/6525/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Приватної виробничо-комерційної фірми "Ліка" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу та накладення арештуна кошти та інші цінності, що знаходяться в банку,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі позивач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) звернулось до суду з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми "Ліка" (далі відповідач, ПВКФ "Ліка"), в якому просить:

1. Стягнути кошти з рахунків Приватної виробничо комерційної фірми «Ліка» () у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 30 719,78 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток приватних підприємств на суму 11 951,00 грн (отримувач - ГУК у Херсонській обл. /Херсонська МТГ/ 11021000, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021447, код бюджету - 11021000);

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 18768,78 грн (отримувач - ГУК у Херсонській обл. /Херсонська МТГ/ 14060100, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021447, код бюджету - 14060100).

2. Накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків Приватної виробничо - комерційної фірми «Ліка» (), що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу у розмірі 30 719,78 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток приватних підприємств на суму 11951,00 грн.;

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 18768,78 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що відповідач має узгоджений податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 11 951 грн., з ПДВ - 18768,78 грн. Податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник через несплату відповідачем податкових зобов`язань визначених податковими деклараціями від 26.02.2019р. №16142212, від 25.02.2020р. №12843727, від 23.01.2021р. №. Податковий борг з ПДВ виник через несплату відповідачем податкових зобов`язань визначених податковими деклараціями від 20.08.2020р. №93978, від 15.09.2020р. №, від 17.10.2020р. №, від 13.11.2020р. №, від 18.12.2020р. №, від 19.01.2021р. №, від 22.02.2021р. №, від 17.03.2021р. №, від 18.05.2021р. №, від 18.06.2021р. №, від 17.07.2021р. №, від 17.08.2021р. №, ППР від 28.08.2020р. №, від 13.10.2020р. №, від 03.11.2020р. №, від 11.01.2021р. №03, від 11.03.2021р. №0311. На момент звернення до суду податковий борг відповідача не сплачено. До боржника застосовувались заходи стягнення, передбачені ПК України, направлялась податкова вимога. Податковим органом не встановлено у відповідача нерухомого майна або транспортного засобу, кошти з реалізації яких могли б бути використані для погашення боргу. Відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг позивач визначає як підставу для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку.

Ухвалою суду від 09.11.2021р. провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалу отримано відповідачем 18.11.2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 108).

Відповідач не скористався своїм правом щодо надання відзиву до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Приватна виробничо-комерційна фірма "Ліка" () здійснює господарську діяльність на підставі державної реєстрації виконавчим комітетом Херсонської міської ради Херсонської області від 21.04.2000р. №7941, перебуває на податковому обліку в органах ДПС 25.04.2000р. №2975.

За результатами здійснення фінансово - господарської діяльності за відповідачем, станом на 31.08.2021р. обліковується податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 11951 грн., з ПДВ в сумі 18768,78 грн.

Податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкових декларацій від 26.02.2019р. №16142212, від 25.02.2020р. №12843727, від 23.01.2021р. №.

Податковий борг ПДВ виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкових декларацій від 20.08.2020р. №93978, від 15.09.2020р. №, від 17.10.2020р. №, від 13.11.2020р. №, від 18.12.2020р. №, від 19.01.2021р. №, від 22.02.2021р. №, від 17.03.2021р. №, від 18.05.2021р. №, від 18.06.2021р. №, від 17.07.2021р. №, від 17.08.2021р. №, ППР від 28.08.2020р. №, від 13.10.2020р. №, від 03.11.2020р. №, від 11.01.2021р. №03, від 11.03.2021р. №0311.

За несвоєчасну сплату вищезазначених грошових зобов`язань, контролюючим органом нарахована пеня у сумі 1657,07 грн.

Слід зазначити, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично являється його місцезнаходженням і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції податкового органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку з настанням негативних для нього наслідків.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків віднесено, окрім іншого - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 36.1 ст.36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно із п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, податкове зобов`язання, яке самостійно задеклароване відповідачем є узгодженим.

Окрім зазначеного, перевіряючи правомірність вимог позивача на предмет їх узгодженості з фактичними обставинами, вимогами Податкового Кодексу України ( далі - ПК України), суд встановив наступне.

Статтею 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини ( п. п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 цього Кодексу, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено судом, вищевказані ППР відповідачем не оскаржувалось.

Таким чином, грошове зобов`язання визначене зазначеними деклараціями та ППР набуло статусу узгодженого. Оскільки це зобов`язання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то воно перетворилося на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, станом на 31.08.2021р. у відповідача наявний податковий борг, який складається з грошового зобов`язання визначеного контролюючим органом, є узгодженим та станом на день розгляду не погашений.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України, позивачем на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу від 20.12.2016р. №4668-17 (отримано платником 13.01.2017р.).

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до висновку про те, що податкова вимога про стягнення податкового боргу з позивача вважається такою, що вручена платнику податків, що підтверджуються копією поштового конверту, наявного в матеріалах справи.

За приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Як передбачено п.1 Розділу І "Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого 07.04.2016 р. наказом Міністерства фінансів України № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок № 422), цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно з п.2 Розділу І цього Порядку терміни в ньому вживаються в таких значеннях: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п.1 Глави 1 Розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Внаслідок дослідження судом зворотного боку інтегрованої картки платника податків станом на 31.08.2021р. сума податкового боргу, яка є предметом стягнення в даній справі залишається не погашеною.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - продаж майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 ПК України).

95.2. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України).

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки, позивачем надано до суду документи, які підтверджують несплачену відповідачем суму податкового боргу, а відповідач не надав суду доказів погашення вищевказаної суми податкового боргу, тому суд приходить до висновку щодо правомірності вимог податкового органу, як суб`єкта владних повноважень в цій частині.

Також, в рамках даного позову ГУ ДПС заявлено вимогу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків ПВКФ "Ліка", що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств та з ПДВ у розмірі 30719,78 грн.

Вирішуючи наведені позовні вимоги суд виходить з наступного.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1)відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2)недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3)майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі №804/7201/16, від 11.06.2019р. по справі №826/16002/14, від 24.12.2020 по справі №280/6481/19.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеної цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Наведені норми за обставин релевантних обставинам даної справи набули оцінки, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24.12.2020р. по справі №280/6481/19, згідно яких вказано, що з метою правильного вирішення даного спору та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративного арешту коштів судам необхідно встановити: факт наявності у відповідача податкового боргу в сумі, що зазначалась у позовній заяві; факт відсутності у відповідача майна, яке може бути використане для його погашення.

Тобто, встановленню підлягає факт наявності у відповідача непогашеної суми податкового боргу та відсутності або недостатності у нього майна, яке може бути використане для його погашення, з підтвердженням відповідними доказами. Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу.

Встановлюючи наявність перелічених передумов для задоволення позову в цій частині, суд зазначає про наступне.

Так, висновками даного рішення та проаналізованими судом доказами встановлена наявність у відповідача податкового боргу в сумі 30719,78 грн.

20.12.2016р. позивачем прийнято рішення про опис майна відповідача у податкову заставу від 20.12.2016р. №660, яке отримано платником 13.01.2017р.

Згідно бази даних «НАІС ДДАІ» МВС України відсутні відомості про зареєстровані за платником транспортні засоби.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 31ю08ю2021р. №272567746 відсутні відомості про зареєстровані за підприємством об`єкти нерухомого майна.

У зв`язку із відсутністю майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг складено акт опису майна на яке платник набуде права власності у майбутньому від 04.10.2021р. №704.

Згідно інформаційної бази даних ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відповідач має відкриті розрахункові рахунки в банківських установах: Херсон. Ф АТ КБ «Приватбанк», м. Херсон; Херсон. Ф. АТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк».

Таким чином, за результатом судового розгляду даної справи судом встановлено наявність у відповідача непогашеної суми податкового боргу та недостатність у нього майна, яке може бути використане для його погашення.

Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, заявлені податковим органом позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір у даному випадку не відшкодовується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суддя

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, 73022, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) до Приватної виробничо-комерційної фірми "Ліка" (, 73003, м. Херсон, просп. Сенявіна, 166, корп.. 6, кв. 109) про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків Приватної виробничо комерційної фірми «Ліка» () у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 30 719,78 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток приватних підприємств на суму 11 951,00 грн (отримувач - ГУК у Херсонській обл. /Херсонська МТГ/ 11021000, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021447, код бюджету - 11021000);

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 18768,78 грн (отримувач - ГУК у Херсонській обл. /Херсонська МТГ/ 14060100, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА0021447, код бюджету - 14060100).

2. Накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків Приватної виробничо - комерційної фірми «Ліка» (), що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу у розмірі 30 719,78 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток приватних підприємств на суму 11951,00 грн.;

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 18768,78 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 111020300