Справа № 640/7183/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Київ № 640/7183/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка починаючи з 03.06.2019 допустило порушення прав позивача отримувати своєчасно та в повному обсязі пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства; визнання протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.06.2019р.

Ухвалою суду від 09.04.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.12.2021 відмовлено відповідачу в задоволенні заяви про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо непризначення позивачу пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач відзиву на позов не надав, у заяві про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області лише зазначив, що рішення за заявою позивача приймалось ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області, що не заперечується позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.06.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, яка зареєстрована за №2549 про призначення пенсії до якої були додані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; документи про місце проживання (реєстрації) особи; паспорт/посвідка; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; трудова книжка або документи про стаж.

11 червня 2019 року позивачем були додатково надані документи, а саме: диплом НОМЕР_1 Житомирського технікуму механічної обробки деревини; оригінал висновку №972/1 про час настання інвалідності від 11.06.2019 ОСОБА_2 .

20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, відповідно до якої просила повідомити її про прийняте рішення на підставі поданої нею заяви від 03.06.2019.

11 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, відповідно до якої просила повідомити її про прийняте рішення на підставі поданої нею заяви від 03.06.2019.

11 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою, відповідно до якої просила повідомити про прийняте рішення на підставі поданої нею заяви від 03.06.2019.

У той же час, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, а саме: листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.08.2019 №190231/02/Б-10621, Б-10621/1, відповідач повідомив, що відповідно до п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Заяву та документи направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом Головного управління від 31.07.2019 №172097/02.

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту також - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У силу вимог ч. 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Так, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії (03.06.2019) працювала у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 , яка міститься у матеріалах справи, вона звернулась із заявою про призначення пенсії до Головного управління ПФУ в м. Києві за місцезнаходженням підприємства.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, листом від 27.08.2019 №190231/02/Б-10621, Б-10621/1 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що заяву та документи направлені до Головного управління ПФУ в Житомирській області листом Головного управління від 31.07.2019 №172097/02.

Відповідно до п. 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Головним управлінням ПФУ в м. Києві безпідставно було направлено заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії разом з поданими документами до Головного управління ПФУ в Житомирській області.

Суд зазначає, що відповідач згідно вказаної вище норми Порядку №22-1 був зобов`язаний розглянути подану позивачем заяву та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.

Разом з тим, судом встановлено, що станом на момент звернення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення пенсії (03.06.2019) їй виповнилось 56 років.

Відповідно до Висновку №972/1 Обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії про час настання інвалідності від 11.06.2019, син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою визначення часу настання інвалідності, визнаний інвалідом до досягнення 18 років.

Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААБ №118952 від 09.07.2018, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності, інвалідність з дитинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

У разі відсутності матері, коли виховання дитини-інваліда здійснювалось його батьком, йому призначається пенсія за віком після досягнення 55 років при стажі роботи 20 років.

Згідно із пунктом 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, до прийняття відповідного Закону жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, ця редакція Закону чинна на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Згідно з п. 2.18 Порядку № 22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Зазначений висновок позивачем був доданий до заяви про призначення пенсії.

Таким чином, з наведених норм права вбачається, що законом не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Також, відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Постанови № 22-1, у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2018 року у справі №501/2838/16-а та у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №216/2437/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення пенсії було, зокрема надано копії Висновку №972/1 Обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії про час настання інвалідності від 11.06.2019, якою син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою визначення часу настання інвалідності, визнаний інвалідом до досягнення 18 років та копію Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААБ №118952 від 09.07.2018, що ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності, інвалідність з дитинства.

Вказаний вище Висновок підтверджує, що ОСОБА_2 визнаний інвалідом до досягнення ним 18 років, що надає право позивачу на призначення дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства.

Враховуючи, що син позивача визнаний інвалідом з дитинства, мав медичні показання для визнання його інвалідом дитинства до 18-річного віку, позивач досягла 50 років, тому позивач має право на призначення дострокової пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не призначено позивачу пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.06.2019р.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку із тим, що відповідачем неправомірно було направлено заяву позивача про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, суд виходить за межі позовних вимог та визнає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо направлення заяви позивача про призначення пенсії з поданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо направлення заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії з поданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо не призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ) пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ) пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.06.2019р.

5. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін