Справа № 420/24030/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
24 грудня 2021 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якій позивач просить:
визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00001022 від 11.11.2021 р. в розмірі 8500 грн.;
визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00001163 від 15.11.2021р. в розмірі 8500 грн.;
визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 296764 від 13.09.2021р. у розмірі 8500,00 грн.
Ухвалою від 06.12.2021р. позовну заяву залишено без руху; надано позивачу п`ятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме:
1)надання до суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;
2) надання до суду уточненої позовної заяви із належним визначенням предметно-територіальної юрисдикції (підсудності) та із здійсненням посилання на чинні норми процесуального законодавства; копії уточненої позовної заяви в порядку усунення недоліків з додатками відповідно до кількості учасників справи.
Позивачем надано до суду заяву про долучення доказів до матеріалів справи, до якої додано докази сплати судового збору. Тобто частково недоліки позовної заяви усунуті, проте в іншій частині недоліки позову залишились не усунутими. Зокрема, позивач не надав до суду уточненої позовної заяви із належним визначенням предметно-територіальної юрисдикції (підсудності) та із здійсненням посилання на чинні норми процесуального законодавства; копії уточненої позовної заяви в порядку усунення недоліків з додатками відповідно до кількості учасників справи.
Ухвалою від 16.12.2021 р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви; встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Змістом статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії"). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Частиною 2 ст. 20 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Суд звертає увагу позивача, що провадження у справі про адміністративні правопорушення не є підсудними Одеському окружному адміністративному суду та відповідно до предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними.
Згідно з ч. 1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.
Проте, з аналізу змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що підстави даного позову є різними. Предметом даної позовної заяви є об`єднані вимоги, які мають самостійні обсяги доказування та підтверджуються різними доказами, підсудні різним адміністративним судам. При цьому, для з`ясування правомірності вимог, є необхідним з`ясування значного обсягу обставин.
Згідно п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги невиконання позивачем вимог, встановлених ст.ст. 160-161 КАС України, порушення приписів ст.ст. 21, 172 КАС України, суддя дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. ч. 4, 6 ст. 169 КАС України.
Керуючись ст.ст.169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.
Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.