Справа № 320/6502/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Київ № 320/6502/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 : адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (код: 43141377, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А), в якому просить суд:

- визнати протиправними і скасувати податкову вимогу від 22.05.2019 № 45053-53 та рішення про опис майна у податкову заставу № 764 від 22.05.2019;

- зобов`язати відповідача самостійно або через свої відокремлені підрозділи вчинити дії щодо відображення у інтегрованій картці позивача здійснених оплат єдиного податку за платіжними дорученнями № 17 від 22.01.2019 на суму 1 355, 00 грн., № 20 від 20.02.2019 на суму 1 320, 00 грн., № 25 від 19.03.2019 на суму 1 375, 00 грн., № 29 від 18.04.2019 на суму 1175, 00 грн., № 34 від 24.05.2019 на суму 750, 00 грн., № 39 від 20.06.2019 на суму 1285, 00 грн., № 3 від 18.07.2019 на суму 1415, 00 грн., № 7 від 19.08.2019 на суму 1285, 00 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області вчинити дії щодо зняття позивача з обліку у відокремленому підрозділі Вишгородського управління Головного управління ДПС у Київській області та взяти на облік у відокремленому підрозділі Ірпінського управління Головного управління ДПС у Київській області.

Ухвалою суду від 18.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 27.01.2020.

Ухвалою суду від 27.01.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів та в підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.03.2020.

В підготовче засідання 17.03.2020 учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Через канцелярію суду від учасників справи 27.01.2020 та 21.01.2020 надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2020 закрито підготовче провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснити в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 09.12.2021 відповідача у справі - Головне управління ДПС у Київській області () замінено на правонаступника, яким є Головне управління ДПС у Київській області ().

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним записом в паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 22.02.1997 Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 11.09.2018 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем (номер запису: 0008494) та зі вказаної дати був взятий на облік до ГУ ДПС у Київській області (Вишгородське управління, Вишгородська ДПІ (Вишгородський р-н), ).

Згідно витягу з Реєстру платників єдиного податку від 18.09.2018 №701, з 11.09.2018 позивачем обрано спрощено систему оподаткування та 3 групу платника єдиного податку зі ставкою 5% до доходу без реєстрації платником ПДВ.

Як зазначено позивачем, 25.09.2018 Гаврилівська сільська територіальна громада сіл Гаврилівка та Тарасівщина Вишгородського району Київської області приєдналася до Бучанської міської об`єднаної територіальної громади Київської області (Бучанська ОТГ), а тому з січня 2019 року позивач сплачував єдиний податок у повному обсязі до місцевого бюджету адміністративного центру Бучанської ОТГ, та при цьому податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 1 квартал, півріччя та три квартали 2019 року подавав до Вишгородського управління ГУ ДФС у Київській області і Вишгородського управління ГУ ДПС у Київській області, оскільки його, як ФОП не було знято з обліку у Вишгородському управлінні ГУ ДПС у Київській області та не було взято на облік у Ірпінському управлінні ГУ ДПС у Київській області, яке обслуговує Бучанську об`єднану територіальну громаду.

22.05.2019 ГУ ДФС у Київській області сформовано та направлено позивачеві податкову вимогу за №45053-53 щодо заборгованості з Єдиного податку з фізичних осіб станом на 21.05.2019 у розмірі 4050,00 грн. та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу за №764.

У зв`язку з цим, позивачем подавалась скарга до ДФС України (вх. ДФС №7987/ФОП від 14.06.2019) на податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області від 22.05.2019 №45053-53, та у якій позивач зокрема зазначав, що в 2018 році єдиний податок він сплачував у повному обсязі та своєчасно до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області. Однак, в січні 2019 року сплачений податок було повернуто з проханням уточнити реквізити отримувача. В телефонній розмові працівник Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області пояснив позивачеві, що розрахунковий рахунок для сплати єдиного податку закрито у зв`язку з об`єднанням територіальних громад, а облікову картку позивача переведено до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області, та рекомендував звернутися до останнього за реквізитами розрахункових рахунків для сплати єдиного податку.

Таким чином, у своїй скарзі позивач вказував на те, що з початку 2019 року він мав сплачувати податки до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області, але податкову декларацію з Єдиного податку за 1 квартал 2019 року був вимушений подавати до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, тому що його особиста облікова картка фактично не була передана до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області.

Відповідно, позивач просив відкликати та скасувати податкову вимогу від 22.05.2019 №45053-53, позаяк він фактично не міг сплатити Єдиний податок до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та оскільки такий податок фактично було сплачено до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області, а також просив сприяти у переводі його особистої облікової картки до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області.

Рішенням ДФС України від 04.07.2019 №30536/6/98-99-17-05-15 вирішено продовжити строк розгляду скарги по 12.08.2019 включно. Зокрема, у даному рішенні зазначалося, що наведені у скарзі платника податків доводи потребують висновку контролюючого органу.

Не отримавши відповіді ДФС України на вищевказану скаргу, позивач вирішив звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відомості про наявність у нього податкового боргу є хибними, а відтак оскаржувані вимога та рішення відповідача є протиправними, виходячи зокрема з наступного.

Так, рішенням сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області «Про добровільне приєднання Гаврилівської сільської територіальної громади Вишгородського району до територіальної громади міста обласного значення» від 25.09.2018 вирішено добровільно приєднати Гаврилівську сільську територіальну громаду сіл Гаврилівка та Тарасівщина Вишгородського району Київської області до Бучанської міської об`єднаної територіальної громади Київської області. Таким чином до складу Бучанської об`єднаної територіальної громади увійшла територіальна громада, розташована на території суміжного Вишгородського району.

Відповідно до частини 9 статті 7 Закону України від 05.02.2015 № 157-VІІІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (далі - № 157-VІІІ), якщо до складу об`єднаної територіальної громади увійшла територіальна громада (територіальні громади), розташована на території суміжного району, розширенню підлягають межі району, на території якого розташований адміністративний центр утвореної об`єднаної територіальної громади. У такому разі проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж району розробляється відповідно до постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, розпорядження голови обласної державної адміністрації.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону № 157-VІІІ, об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Відповідно до частини 9 статті Закону № 157-VІІІ, бюджети територіальних громад, що об`єдналися, виконуються окремо до закінчення бюджетного періоду.

Відтак, позивачем зазначено, що всі податки, які сплачувалися на території колишньої Гаврилівської сільської ради, з 01.01.2019 повинні надходити до Бучанської об`єднаної територіальні громади.

Згідно абзацу 3 пункту 2.1 розділу II «Відкриття рахунків за надходженнями» порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758, у разі внесення змін до законодавства, згідно з якими змінюється перелік надходжень, що зараховуються до відповідних бюджетів, та/або порядок їх зарахування, а також код та назва території, Казначейство централізовано відкриває/закриває рахунки за надходженнями згідно із внесеними змінами. Інформація про відкриті/закриті рахунки доводиться до органів Казначейства для подальшого інформування органів, що контролюють справляння надходжень бюджету згідно із встановленими порядками взаємодії, та місцевих фінансових органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії органів державної казначейської служби України та органів державної фіскальної служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016 № 621, територіальні органи ДФС повідомляють реквізити аналітичних рахунків платникам податків.

Так, позивачем вказано, що рахунки для зарахування єдиного податку до колишньої Гаврилівської сільської ради були закриті та заблоковані і відкриті нові для зарахування податків з території Бучанської об`єднаної територіальної громади.

Позивачем також вказано, що платіжним дорученням № 16 від 18.01.2019 він здійснив спробу сплатити єдиний податок на рахунок Гаврилівської сільської ради, однак, 21.01.2019 платіжним дорученням № 89551655 банк повернув сплачені кошти.

Відповідно до пункту 10.23 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, у разі ліквідації чи реорганізації контролюючого органу, адміністративно-територіальної реформи, зміни меж адміністративних одиниць (районів, міст) чи інших, незалежних від платника податків об`єктивних причин, унаслідок яких змінюється контролюючий орган, в якому обліковується платник податків, здійснюються зняття з обліку платника податку в одному контролюючому органі та взяття на облік в іншому відповідному контролюючому органі.

За твердженням позивача, станом на час подання позовної заяви, контролюючим органом не було здійснено його зняття, як фізичної особи-підприємця з обліку у Вишгородському управлінні головного управління ДПС у Київській області та не було взято на облік у Ірпінському управлінні головного управління ДПС у Київській області. Інтегрована картка платника у Ірпінському управлінні Головного управління ДПС у Київській області не відкривалася та позивач перебував на обліку у Вишгородському управлінні Головного управління ДПС у Київській області.

Позивачем зазначається, що у відповідності до вимог пункту 49.18 статті 49, пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України: 08.04.2019 ним подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2019 року, у якій сума єдиного податку, яка підлягає сплаті за підсумками поточного звітного періоду визначена у розмірі 4 050,00 грн. Сума єдиного податку сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 17 від 22.01.2019 на суму 1 355,00 грн., № 20 від 20.02.2019 на суму 1 320,00 грн., № 25 від 19.03.2019 на суму 1 375,00 грн.; 11.07.2019 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за півріччя 2019 року, у якій сума єдиного податку, яка підлягає сплаті за підсумками поточного звітного періоду визначена у розмірі 3 210,00 грн. Сума єдиного податку сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 29 від 18.04.2019 на суму 1175,00 грн., № 34 від 24.05.2019 на суму 750,00 грн., № 39 від 20.06.2019 на суму 1285,00 грн.; 10.10.2019 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2019 року, у якій сума єдиного податку, яка підлягає сплаті за підсумками поточного звітного періоду визначена у розмірі 2 700,00 грн. Сума єдиного податку сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3 від 18.07.2019 на суму 1 415,00 грн., № 7 від 19.08.2019 на суму 1 285,00 грн.

Виходячи з наведеного, за доводами позивача, обов`язки щодо сплати єдиного податку були виконані ним у повному обсязі та він не має заборгованості зі сплати єдиного податку. У той же час, відомості про оплату єдиного податку за місцезнаходженням адміністративно центру Бучанської об`єднаної територіальної громади до інтегрованої картки платника та ІТС «Податковий блок» внесені не були та обліковуються на платежах «до з`ясування» через відсутність відкритої інтегрованої картки платника у Ірпінському управлінні головного управління ДПС Київській області. При цьому, сплатити єдиний податок за місцем податкової адреси, як передбачено пунктом 295.4. статті 295 Податкового кодексу України, позивач не міг, оскільки рахунки для його сплати до колишньої Гаврилівської сільської ради були закриті та заблоковані. Крім того, єдиний податок є місцевим податком, який після приєднання Гаврилівської сільської територіальної громади с. Гаврилівка та с. Тарасівщина Вишгородського району Київської області до Бучанської об`єднаної територіальної громади повинен надходити до Бучанської об`єднаної територіальної громади.

Як наслідок, зважаючи на викладене, позивач зазначає, що у зв`язку з фактичною відсутністю заборгованості зі сплати єдиного податку, невнесення до інтегрованої картки платника та ІТС «Податковий блок» відомостей про оплату ним єдиного податку і на підставі цього формування контролюючим органом спірних рішень у вигляді податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу - є протиправним, а отже такі рішення контролюючого органу підлягають скасуванню.

Натомість, у відзиві на позов, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що на підставі самостійно задекларованих сум по податковій декларації від 08.04.2019 № у позивача виник податковий борг на суму 4050,00 грн.

Відповідно, згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Київській області було винесено та направлено позивачеві податкову вимогу від 22.05.2019 №45053-53, що отримана ним 07.06.2019.

У зв`язку із несплатою суми грошового зобов`язання, згідно вимог підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14, статті 88, статті 89 Податкового кодексу України, пункту 7 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом МФУ від 16.06.2017 №586, ГУ ДФС у Київській області 22.05.2019 прийнято рішення за №764 про опис майна позивача у податкову заставу.

Відповідачем вказано, що оскільки станом на 31.12.2019 в ІКП позивача обліковується податковий борг, підстави для скасування рішення про опис майна - відсутні.

В частині заявлених позивачем вимог щодо зобов`язання відповідача самостійно або через свої відокремлені підрозділи вчинити дії щодо відображення у інтегрованій картці позивача здійснених оплат єдиного податку за відповідними платіжними дорученнями, відповідачем зазначено, що висновки, викладені в ІКП, які складені податковим органом, є відображенням дії працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Крім цього, відповідачем наголошено на тому, що дані з внутрішніх інформаційних баз фіскальних органів не впливають на права чи обов`язки, а тому суди не можуть задовольняти позови платників про внесення змін до них.

На думку відповідача, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 03.02.2016 по справі №826/11720/14.

Таким чином, за доводами відповідача, контролюючий орган мав всі передбачені законодавством підстави для винесення оскаржуваних позивачем рішень, а отже відсутні підстави для їх скасування у судовому порядку та задоволення заявлених позивачем вимог.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не заперечується факт оплати позивачем єдиного податку на рахунки ОТГ та підтверджено закриття рахунків, які були раніше відкриті для територіальних громад сіл, селищ, міст, що увійшли до складу об`єднаних громад. Тобто позивачем вкотре вказано на те, що обов`язки зі сплати єдиного податку були виконані ним у повному обсязі, а отже відповідна заборгованість з цього податку у позивача відсутня.

Зокрема, щодо посилання відповідача на висновки Верховного Суду України у постанові від 03.02.2016 по справі №826/11720/14, позивачем зауважено, що обставини відповідної справи не є тотожними даній адміністративній справі, а тому невнесення податковим органом до ІКП позивача та ІТС «Податковий блок» відомостей про оплату ним єдиного податку є протиправним, які і сформовані у подальшому на підставі цього спірні рішення контролюючого органу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Права та обов`язки платника податків визначено ст.ст. 17 та 16 Податкового кодексу України відповідно.

Зокрема, згідно п.п. 16.1.1-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, як ФОП єдиноподатківцем 3 групи до Головного управління ДФС у Київській області (Вишгородське управління, Вишгородська ДПІ) 08.04.2019 подавалась звітна податкова декларація з 1 квартал 2019 року, 11.07.2019 - за півріччя 2019 року, 10.10.2019 - за три квартали 2019 року.

Також, в матеріалах справи наявні копія платіжного доручення, у відповідності до якого позивачем на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області здійснювалась сплата єдиного податку за січень 2019 року - від 18.01.2019 №16 на суму 1355,00 грн.

При цьому, як вбачається з копії платіжного доручення від 21.01.2019 №89551655, вищевказаний платіж було повернуто позивачеві Державною казначейською службою України з формулюванням «уточніть реквізити отримувача».

У подальшому, згідно платіжних доручень від 22.01.2019 №17, від 20.02.2019 №20, від 19.03.2019 №25, від 18.04.2019 №29, від 24.05.2019 №34, від 20.06.2019 №39, від 18.07.2019 №3, від 19.08.2019 №7 сплата єдиного податку за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2019 року здійснювались позивачем на реквізити Управління Державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області.

Отже, матеріалами справи підтверджуються викладені позивачем обставини, що податкова звітність надсилалась позивачем до контролюючого органу за місцем податкового обліку позивача (Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області), а сплата податків, зокрема єдиного податку з січня 2019 року, здійснювалась за рахунками для зарахування податків з території Бучанської об`єднаної територіальної громади (Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області).

В силу вимог пункту 10.23 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, у зв`язку з раніше зазначеним об`єднанням територіальних громад, позивач мав бути знятий контролюючим органом з обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та, відповідно, взятий на облік до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області.

Разом з цим, як стверджує позивач, його особиста облікова картка фактично не була передана до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області.

Суд звертає увагу, що викладені позивачем обставини не спростовуються відповідачем.

Крім цього, як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач з 11.09.2018 і наразі перебуває на обліку у Вишгородському управлінні ГУ ДПС у Київській області, а тому подання позивачем податкової звітності за 2019 рік саме за місцем обліку відповідає вимогам пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України.

В свою чергу, неможливість здійснити сплату єдиного податку за раніше відкритими рахунками Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області підтверджується наявними та вказаними вище доказами, а відтак сплата даного податку здійснювалась позивачем на реквізити Управління Державної казначейської служби України у м. Ірпені Київської області.

Варто зазначити, що про закриття органами Державної казначейської служби України з 03.01.2018 раніше відкритих рахунків для зарахування надходжень до ОТГ, та відкриття нових у зв`язку з об`єднанням у 2017 році відповідних територіальних громад, також зазначено і відповідачем у відзиві.

Відповідачем зокрема вказується, що коли до складу ОТГ увійшли села, селища, міста, які розташовані на території різних адміністративних районів, то для платників, місцезнаходження яких на податковому обліку (далі - ДПІ 1) не збігається з місцем сплати ними місцевих податків і зборів на рахунки ОТГ (далі - ДПІ 2), відображаються ДПІ 2 в інтегрованій картці платника зі спеціальним кодом «платежі до з`ясування». При цьому зазначена категорія платників сплачує податки і збори, що підлягають зарахуванню до державного бюджету, на рахунки, відкриті в органах Казначейства на рівні районів та міст обласного підпорядкування, за місцезнаходженням їх на податковому обліку (ДПІ 1).

Суд зазначає, що надані та вказані вище відповідачем роз`яснення не містять посилань на відповідні норми законодавства, якими врегульовано самий такий порядок дій контролюючого органу та платника податків.

Разом з тим, тотожне та більш розширене роз`яснення надано ГУ ДФС в Одеській області, що доступне за посиланням http://od.sfs.gov.ua/media-ark/news-ark/327467.html. Зокрема, в останньому додатково зазначено, що ДПІ 1 та ДПІ 2 забезпечують відповідність даних органу ДФС даним органів Казначейства про надходження до бюджетів при проведенні звірки таких надходжень в розрізі адміністративно-територіальних одиниць (всього - по області, у т.ч. в розрізі районів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 7 Закону України від 05 лютого 2015 року № 157-VIII «Про добровільне об`єднання територіальних громад», якщо до складу ОТГ увійшла територіальна громада, розташована на території суміжного району, розширенню підлягають межі району, на території якого розташований адміністративний центр утвореної ОТГ.

У такому разі проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж району розробляється відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації.

Розроблений у встановленому порядку проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж районів подається на розгляд Верховної Ради України, за результатами якого Верховною Радою України приймається рішення про встановлення (зміну) меж відповідних районів, території яких мають зазнати змін внаслідок утворення ОТГ (частина 14 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад»).

Таким чином, до прийняття Верховною Радою України відповідного рішення надходження місцевих податків і зборів до бюджету ОТГ, до якої увійшла територіальна громада, розташована на території суміжного району, будуть забезпечуватися, у т.ч. платниками, суми податкових зобов`язань яких відображатимуться органом ДФС в районі, на території якого розташована така територіальна громада (ДПІ 1), а суми сплати - органом ДФС в районі з адміністративним центром утвореної ОТГ (ДПІ 2).

Отже, даним роз`ясненням фактично підтверджено правомірність дій позивача щодо подання податкової звітності за місцем його обліку та здійснення сплати податкових зобов`язань з єдиного податку на рахунки новоствореної ОТГ.

Натомість, під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України не було наведено суду жодних нормативно та документально обґрунтованих письмових заперечень проти правильності порядку сплати позивачем задекларованих ним податкових зобов`язань з єдиного податку, а саме - шляхом перерахування коштів на чинні казначейські рахунки відкриті для відповідної об`єднаної територіальної громади.

Також суд враховує, що за змістом положень чинного станом на час виникнення спірних правовідносин Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, органи ДФС мають доступ про відомості щодо сплачених платниками сум податків і зборів, в т.ч. у випадку, якщо такі платники не перебувають на обліку у цьому органі ДФС. Такі відомості органи ДФС отримують безпосередньо від органів Державної казначейської служби України.

Зокрема, пунктами 1 і 2 розділу ІІІ цього Порядку передбачено що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органiв Казначейства у процесi виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Після розміщення на відповідному сервері для завантаження інформації органів Казначейства відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B та відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім`я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @Е інформаційною системою органів ДФС забезпечується автоматична обробка таких файлів та виконується розподіл записів за критеріями: рознесені платежі; нерознесені платежі; виключені з обробки платежі.

Рознесені платежі відображаються в ІКП відповідними обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 липня 2015 року № 666, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12 серпня 2015 року за № 974/27419.

Нерознесені платежі щоденно відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. При цьому виконуються такі процедури:

- якщо платнику не відкрита ІКП, інформаційна система дає можливість працівнику підрозділу, який здійснює облік платежів та інших надходжень, відкрити ІКП за відповідним платежем та обробити запис розрахункового документа, що автоматично не був рознесений інформаційною системою;

- якщо реквізити платіжного документа невірно заповнені, але з полів платіжного документа можливо виділити інформацію про код платника, якому призначено відповідний платіж або у якого є декілька відкритих ІКП, працівнику підрозділу, який здійснює облік платежів та інших надходжень, надається можливість або підтвердити рознесення даних документа за визначеними інформаційною системою реквізитами, або рознести дані документа за самостійно визначеними користувачем реквізитами;

- якщо платника податків з податковим номером, що визначений інформаційною системою з платіжного документа, не знайдено серед платників податків, що перебувають на обліку в органі ДФС, сума розрахункового документа розноситься до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування».

Підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, не пізніше 4-го робочого дня від дня одержання технологічних файлів @B і @Е від органу Казначейства передає до відповідних підрозділів, відповідальних за адміністрування податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску, інформацію щодо надходжень платежів до з`ясування.

Не пізніше 4-ох робочих днів від дати надходження такої інформації підрозділи, відповідальні за адміністрування податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску, повідомляють підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, про результати опрацювання платежів до з`ясування.

В ході розгляду даної справи відповідач не спростував жодними документальними доказами твердження позивача про фактичну сплату задекларованих ним податкових зобов`язань та власне про відсутність в останнього заборгованості зі сплати єдиного податку.

Наведені вище обставини, на думку суду, повністю спростовують висновки відповідача щодо правомірності формування та виставлення позивачеві податкової вимоги від 22.05.2019 № 45053-53 та як наслідок - рішення про опис майна у податкову заставу № 764 від 22.05.2019.

В свою чергу, жодною із сторін не надано суду документальних доказів щодо відкликання контролюючим органом оспорюваної податкової вимоги в порядку, визначеному статтею 60 Податкового кодексу України, та скасування вказаного рішення.

Разом з цим, в матеріалах справи також відсутні докази щодо відповіді ДФС України на скаргу позивача (вх. ДФС №7987/ФОП від 14.07.2019), в якій він просив відкликати та скасувати податкову вимогу від 22.05.2019 № 45053-53.

Згідно приписів пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності та виходячи зі встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних позивачем податкової вимоги від 22.05.2019 № 45053-53 та рішення про опис майна у податкову заставу № 764 від 22.05.2019, а отже вбачає наявність підстав для задоволення заявлених вимог у відповідній частині.

Щодо посилання відповідача на його дискреційні повноваження у розрізі заявлених позивачем вимог про зобов`язання відповідача самостійно або через свої відокремлені підрозділи вчинити дії щодо відображення у інтегрованій картці позивача здійснених оплат єдиного податку за відповідними платіжними дорученнями, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену зокрема у постанові від 25.03.2020 по справі 826/9288/18, у якій колегія суддів зазначила, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17) та від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а).

Зокрема, у постанові від 06.03.2020 по справі №819/418/15-а судом касаційної інстанції також зроблено висновок щодо належності такого способу захисту порушених прав платника податків як подання таким платником відповідного позову про коригування в інтегрованій картці платника відомостей щодо спірної суми податкового боргу.

Таким чином, на підставі викладеного, у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до картки особового рахунку платника податків, а отже вимоги позивача в частині приведення даних у інтегрованій картці позивача у відповідність до здійснених оплат єдиного податку за відповідними платіжними дорученнями є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог, що стосуються зобов`язання відповідача вчинити дії щодо зняття позивача з обліку у відокремленому підрозділі Вишгородського управління Головного управління ДПС у Київській області та взяти на облік у відокремленому підрозділі Ірпінського управління Головного управління ДПС у Київській області, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі - Порядок №1588).

Згідно приписів пункту 1.5 розділу І Порядку №1588 переведення платників податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого (взяття на облік / зняття з обліку) у випадках, зазначених у цьому пункті, а також у разі, якщо законодавством встановлені інші випадки, коли місце обліку платника податків не відповідає його місцезнаходженню, здійснюється у порядку, визначеному розділом Х цього Порядку.

Так, за пунктом 10.23 розділу Х Порядку №1588 у разі ліквідації чи реорганізації контролюючого органу, адміністративно-територіальної реформи, зміни меж адміністративних одиниць (районів, міст) чи інших, незалежних від платника податків об`єктивних причин, унаслідок яких змінюється контролюючий орган, в якому обліковується платник податків, здійснюються зняття з обліку платника податку в одному контролюючому органі та взяття на облік в іншому відповідному контролюючому органі з урахуванням таких особливостей:

1) переведення платників податків здійснюється на підставі переліку платників податків, стосовно яких змінюється місце обліку, затвердженого відповідним контролюючим органом вищого рівня;

2) у 10-денний строк після затвердження переліку платників податків, які підлягають зняттю з обліку в одному контролюючому органі та взяттю на облік в іншому, контролюючий орган, з якого переводяться платники податків, передає до контролюючого органу за новим місцем обліку такі документи та інформацію: реєстраційні частини облікових справ платників податків; звітні частини облікових справ платників податків. Передача здійснюється за окремими актами прийому-передачі, які складаються у трьох примірниках - по одному для контролюючих органів та один для відповідного контролюючого органу вищого рівня;

3) інформація про зміну місця обліку платників податків доводиться до відома платників податків у 10-денний строк після затвердження переліку платників податків, які підлягають зняттю з обліку в одному контролюючому органі та взяттю на облік в іншому. Документи, видані платнику податків згідно з цим Порядком ліквідованим чи реорганізованим контролюючим органом, залишаються чинними до моменту виникнення змін у даних платника податку, що вказуються у таких документах. Дані про зміну місця обліку платників податків, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, передаються до Єдиного державного реєстру у день взяття на облік у контролюючому органі за новим місцем обліку із зазначенням: дати та номера запису про взяття на облік, найменування та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків взято на облік.

Отже, вищенаведеними приписами пункту 10.23 розділу Х Порядку №1588 унормовано процедуру переведення платника податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого, зокрема у разі адміністративно-територіальної реформи, зміни меж адміністративних одиниць (районів, міст) чи інших, незалежних від платника податків об`єктивних причин, унаслідок яких змінюється контролюючий орган, в якому обліковується платник податків.

Як вже було встановлено судом, зареєстрованим місцезнаходженням позивача: АДРЕСА_1 .

Відповідачем не заперечується та обставина, що в результаті адміністративно-територіальної реформи, внаслідок приєднання Гаврилівської сільської територіальної громади сіл Гаврилівка та Тарасівщина Київської області до Бучанської міської об`єднаної територіальної громади Київської області (Бучанської ОТГ), фактично змінився контролюючий орган, в якому мав обліковуватися позивач, оскільки Бучанську ОТГ обслуговує Ірпінське управління Головного управління ДПС у Київській області.

Відтак, з урахуванням вимог Порядку №1588, мало бути здійснено зняття з обліку позивача в одному контролюючому органі (Вишгородському управлінні Головного управління ДПС у Київській області) та взяття на облік в іншому відповідному контролюючому органі (Ірпінському управлінні Головного управління ДПС у Київській області).

При цьому, суд звертає увагу, що вимоги пункту 10.23 розділу Х Порядку №1588 не передбачають відповідного звернення позивача із заявою щодо такого переведення на облік до іншого контролюючого органу, а відтак останнє здійснюється за ініціативою саме контролюючого органу. Підставою такого переведення є затверджений контролюючим органом вищого рівня перелік платників податків, стосовно яких змінюється місце обліку. В той же час, після його затвердження контролюючий орган, з якого переводяться платники податків, у 10-денний строк повинен передати до контролюючого органу за новим місцем обліку платника відповідну інформацію та документи за його обліковою справою.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо переведення позивача до контролюючого органу за новим місцем обліку, зокрема відповідних актів прийому-передачі, інформації про зміну місця обліку позивача, доведеної до його відома, а також відомості з Єдиного державного реєстру.

Таким чином, зважаючи на те, що підставою виникнення спірних правовідносин, як встановлено судом, слугувало саме неналежне виконання відокремленими підрозділами відповідача своїх обов`язків щодо адміністрування (відповідності) здійснених позивачем сплат з єдиного податку даним органів Казначейства, а також що відповідачем не було вчинено дій з приводу переведення позивача на облік до іншого контролюючого органу, який наразі обслуговує відповідну адміністративно-територіальну одиницю, де зареєстрований позивач, суд з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, зважаючи на обраний ним спосіб їх захисту, задля недопущення виникнення у подальшому спору з аналогічних підстав, що зумовить повторне звернення до суду з відповідним позовом, суд робить висновок про задоволення вимог позивача також і у вказаній частині позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В межах розгляду даної адміністративної справи відповідач не виконав покладений на нього Законом обов`язок та не довів суду належними допустимими доказами правомірності прийнятих ним і оскаржуваних позивачем рішень, а отже наявні підстави для визнання заявлених позивачем вимог такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За подання даного адміністративного позову позивачем було сплаченого за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в сумі 6531,40 грн., що підтверджується квитанцією від 18.11.2019 №ПН426, а відтак в силу вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства Україна вказана сума підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкову вимогу від 22.05.2019 № 45053-53 та рішення про опис майна у податкову заставу від 22.05.2019 № 764 Головного управління ДФС у Київській області.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області самостійно або через свої відокремлені підрозділи вчинити дії щодо приведення інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у відповідність до здійснених оплат єдиного податку за платіжними дорученнями № 17 від 22.01.2019 на суму 1 355, 00 грн., № 20 від 20.02.2019 на суму 1 320, 00 грн., № 25 від 19.03.2019 на суму 1 375, 00 грн., № 29 від 18.04.2019 на суму 1175, 00 грн., № 34 від 24.05.2019 на суму 750, 00 грн., № 39 від 20.06.2019 на суму 1285, 00 грн., № 3 від 18.07.2019 на суму 1415, 00 грн., № 7 від 19.08.2019 на суму 1285, 00 грн., та до дійсного стану зобов`язань перед бюджетом з урахуванням висновків у рішенні суду.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області вчинити дії щодо переведення ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з обліку у відокремленому підрозділі Вишгородського управління Головного управління ДПС у Київській області на облік до Ірпінського управління Головного управління ДПС у Київській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код: 44096797, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5А) судові витрати в сумі 6531,40 грн. (шість тисяч п`ятсот тридцять одна гривня 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.12.2021.

Суддя Панченко Н.Д.