Справа № 813/3333/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/3333/17 пров. № А/857/16778/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Хобор Р.Б.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

за участю:

представників позивача Ліляковська Н.С., Кінь А.В., Качмар І.О.

представника відповідача Роман Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року (головуючий суддя Кедик М.В., м.Львів) у справі № 813/3333/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІКО» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відмови повернути виконавчий документ без виконання, а саме: виконавчий напис нотаріуса №4329, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк»; відмови зняття арешту, накладеного на нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 463,8 м.кв., позначені в поверхневому плані літерами « 24», « 25», « 26», « 27», « 28», « 29», « 30», « 31», « 32», « 33», « 34», « 35», « 36», « 37», що знаходяться у будинку «А-9» за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри,2, а також відмови зняття з реалізації на прилюдних торгах, призначених на 25.07.2013 року вищевказаного майна.

Позов обґрунтовує тим, що державним виконавцем протиправно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про відкликання виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса від 14.09.2012 № 4329, без виконання з підстав неналежного її оформлення. Стверджує, що представник ПАТ «Укрсоцбанк» був уповноважений на подання вказаної заяви, а тому відповідь державного виконавця на предмет відсутності у нього відповідних повноважень є незаконною. Додана до заяви копія довіреності була оформлена нотаріально, завірена штампом з написом З оригіналом згідно та підписом представника, а Інструкція з організації примусового виконання рішень, взагалі не передбачає нотаріального посвідчення документів, що посвідчують повноваження представників. Вказує, що обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності, однак жодних застережень зміст останньої не містив.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області щодо відмови повернути виконавчий документ без виконання, а саме: виконавчий напис нотаріуса № 4329, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк»; відмови зняття арешту, накладеного на нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 463,8 м.кв., позначені в поверхневому плані літерами 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, що знаходяться у будинку А-9 за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 2, а також відмови зняття з реалізації на прилюдних торгах, призначених на 25 липня 2013 року вищевказаного майна.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що до заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення виконавчого документа не було додано належних документів, які посвідчують повноваження представника підписувати та подавати такого роду заяви. Вказано, що змістом ксерокопії довіреності окремо не обумовлено вищевказаних повноважень. Крім того, ксерокопія довіреності не є засвідченою ні нотаріально, ні у відповідності до п.5.27 ДСТУ 4263-2003, що на думку відповідача, свідчить про правомірність дій державного виконавця виражених у не винесенні постанови про повернення виконавчого документа. Крім того, вказує, що при новому розгляді справи суд першої інстанції обмежився виключно отриманням від відділу поліції копії заяви від 19.07.2013 № 19.1-04/953 про повернення виконавчого напису №4329, вчиненого 14.09.2012 приватним нотаріусом Магировською О.В., та копією довіреності представника ПАТ «Укрсоцбанк», а зазначене свідчить про невиконання судом висновків і мотивів суду касаційної інстанції, з яких скасовані раніше постановлені судові рішення. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги.

Представники позивача вимоги апеляційної скарги не визнають. Вказують, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ХІКО» 27.03.2008 укладено іпотечний договір, згідно з яким ТОВ «ХІКО» передало в іпотеку нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 463,8 м. кв., а саме: приміщення позначені в поверхневому плані літерами 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, що знаходяться в будинку А-9 за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 2 для забезпечення виконання зобов`язань, передбачених договором кредиту від 26.03.2008 № 600/03.3-64.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та зареєстрований за номером № 2094. Вартість договору іпотеки оцінювалася сторонами в 3600000,00 грн.

Згідно з умовами договору кредиту ТОВ «ХІКО» було отримано в ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в сумі 1963298,40 грн зі сплатою відсотків у сумі 15,5% та комісії у розмірі та в строк, що визначені договором.

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. 14.09.2012 вчинено виконавчий напис № 4329 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху літ. 24 по 37 загальною площею 463, 8 м. кв., що знаходяться в будинку А-9 за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 2.

На підставі виконавчого напису державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження, проведено опис та арешт майна та передано його на реалізацію.

Начальник управління примусового погашення заборгованості ЗКМ ПАТ «Укрсоцбанк» Цимбалов С.О. 19.07.2013 подав до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області заяву №19.1-04/953, відповідно до якої просив повернути виконавчий напис № 4329, вчинений 14.09.2012 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., припинити чинність накладених арештів та зняти з реалізації нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІКО», зокрема: нежитлові приміщення першого поверху літ. 24 по 37 загальною площею 463, 8 м кв, що знаходяться в будинку А-9 за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 2, реєстраційний номер 22739447.

Крім того, листом від 17.04.2015 директором з ризиків Блоку ризиків ПАТ «Укрсоцбанк», який скерований слідчому CВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, підтвердив повноваження працівника ПАТ «Укрсоцбанку» Цимбалова С.О. на подання заяви про повернення виконавчого документу.

ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Львівській області 24.07.2013 скерував ПАТ «Укрсоцбанк» заяву-відповідь, якою було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки така, на переконання посадових осіб відповідача, була подана неналежним представником через те, що ксерокопія довіреності не відповідала вимогам чинного законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020, позов задоволено.

За наслідками касаційного оскарження, Верховний Суд постановою від 29.12.2020 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі № 813/3333/17, а справу направив на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

При цьому Верховний Суд у постанові від 29.12.2020 вказав, суду першої інстанції під час нового розгляду необхідно витребувати від відповідача та дослідити у судовому засіданні оригінал матеріалів виконавчого провадження із залученням відповідних копій до матеріалів справи, зокрема, поданої до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області начальником управління примусового погашення заборгованості ЗКМ ПАТ Укрсоцбанк Цимбаловим С.О. заяви від 19 липня 2013 року №19.1-04/953 про повернення виконавчого напису № 4329, вчиненого 14 вересня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., разом із долученою до неї копією довіреності представника ПАТ Укрсоцбанк, оцінити достовірну копію довіреності представника Цимбалова С.О. і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права, а також прийняти рішення та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин (тут і надалі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, Закон № 606-ХІV), визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частин першої, четвертої та п`ятої статті 9 Закону № 606-ХІV сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Частинами першою, другою статті 12 Закону № 606-ХІV визначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 47 Закону № 606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до підпунктів 2.11.1-2.11.3 Інструкції № 512/5 повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: а) довіреністю фізичної особи; б) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); в) рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна. Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Оригінали документів, зазначених у пункті 2.11 цього розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження. Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

Підпунктом 2.11.4 Інструкції № 512/5 визначено, що у випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника державний виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Згідно з підпунктом 2.11.5 Інструкції № 512/5 обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Апеляційний суд зазначає, що у спірних правовідносинах обов`язок державного виконавця повернути виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стягувачу залежить від умови звернення із заявою представника стягувача, який має відповідні повноваження. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що Законом № 606-ХІV не визначені повноваження представника у виконавчому провадженні, які повинні спеціально обумовлюватися довіреністю.

Статтею 12 Закону № 606-ХІV передбачено право стягувача особисто, або через представника, подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа. У зазначеному випадку державний виконавець відповідно до приписів підпункту 2.11.4 Інструкції № 512/5 зобов`язаний пересвідчитись, що представник стягувача уповноважений останнім на подання відповідної заяви, разом з тим порядок обмеження повноважень представника сторони виконавчого провадження окремо передбачено підпунктом 2.11.5 вказаної Інструкції. Видана і оформлена відповідно до вимог закону довіреність, якою стягувач уповноважує свого представника представляти свої інтереси у органах ДВС, за умови відсутності застереження про обмеження повноважень представника на звернення із заявою про повернення без виконання виконавчого документа, є належним підтвердженням повноважень представника на реалізацію такого права стягувача у виконавчому провадженні.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів вказує, що стягувач у своєму листі від 17.04.2015, який скерований слідчому CВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, підтвердив повноваження працівника ПАТ «Укрсоцбанку» Цимбалова С.О. на повернення виконавчого документу, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що представник ПАТ «Укрсоцбанк» Цимбалов С.О. був уповноважений на подання заяви про повернення виконавчого документу - виконавчого напису від 14.09.2012 № 4329 стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки застережень щодо вчинення вказаних дій у довіреності не має.

Крім того, апеляційний суд надав оцінку копії заяви від 19.07.2013 № 19.1-04/953 про повернення виконавчого напису № 4329, вчиненого 14.09.2012 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та копію довіреності представника ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з довіреністю від 09.11.2012 ПАТ «Укрсоцбанк» уповноважив начальника управління примусового погашення заборгованості Західного комерційного макрорегіону (Львів) Департаменту оперативної роботи з проблемною заборгованістю ПАТ «Укрсоцбанк» Цимбалова Сергія Олександровича вчиняти від імені ПАТ «Укрсоцбанк» дії, зокрема, представляти інтереси в органах місцевої влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності; представляти інтереси в правоохоронних органах, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби, в судах; одержувати документи, підписувати та подавати заяви, клопотання інші процесуальні документи, крім скарг на дії суддів; вчиняти інші дії, пов`язанні з виконанням цієї довіреності.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що представник ПАТ «Укрсоцбанк» Цимбалов С.О. був уповноважений на подання заяви про повернення виконавчого документу - виконавчого напису від 14.09.2012 № 4329 стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки застережень щодо вчинення вказаних дій у довіреності не має, а тому твердження апелянта, що довіреністю не було окремо обумовлено повноважень представника на подання саме заяви про повернення виконавчого документа є безпідставними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку, що при відмові повернути виконавчий напис нотаріуса № 4329 Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. без виконання, відповідач діяв неправомірно, так як, представник ПАТ «Укрсоцбанк» Цимбалов С.О. був уповноважений на подання заяви про повернення вказаного виконавчого документу, що підтверджується довіреністю від 09.11.2012, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 813/3333/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року у зв`язку з перебуванням судді Хобор Р.Б. у відпустці в період з 16 грудня 2021 року по 23 грудня 2021 року.