Справа № 440/5244/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5244/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України в якому просив:

- визнати відмову відповідача у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 10 діб у 2019 році незаконною;

- визнати відмову відповідача у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 29 діб у 2019 році незаконною;

- зобов`язати відповідача нарахувати шляхом збільшення сум додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за серпень 2019 року та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за 10 діб у розмірі 4670,10 грн;

- зобов`язати відповідача з урахуванням виплати ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за серпень 2019 року з урахуванням матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації виплаченої протягом останніх 24 місяців перед звільненням направити додатково на адресу позивача та ГУПФ України в Полтавській області для перерахунку розміру пенсії довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача нарахувати шляхом збільшення місячного грошового забезпечення за жовтень 2019 року та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за 29 діб у розмірі 13543,29 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року по справі № 440/5244/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України включити у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відомості про отриману ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за цей період та надіслати таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2021 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року скасовано в частині відмовлених позовних вимог. Справу направлено на новий судовий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду в цій частині.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження (суддя Удовіченко С.О.), вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано від відповідача додаткові докази по справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтував посиланням на не здійснення відповідачем повного розрахунку з ОСОБА_1 під час звільнення зі служби, а також неналежне виконання вимог законодавства щодо оформлення документів для призначення пенсії.

02 грудня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог (вх. № 77944/21 (т.3 а.с. 77-79)) у якій позивач просив суд розглядати справу в межах позовних вимог про:

- визнання протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій,

- визнання протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2018 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій,

- зобов`язання Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року та виплатити його ОСОБА_1 ,

- зобов`язання Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати грошове забезпечення у розмірі 13 543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року та виплатити його ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року витребувано від Відділу режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Полтавській області додаткові докази по справі.

14 грудня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту захисту економіки Національної поліції України на позов (т.3 а.с. 101-107). У відзиві на позов відповідач просив суд відмовити у його задоволенні, вказуючи, що позивач не має права на грошову компенсацію за невикористану оплачувану відпустку за 2018 рік, адже за приписами спеціального законодавства виплаті підлягає компенсація за невикористану відпустку саме в році звільнення. Стверджував, що оскільки позивач із рапортом на продовження відпустки у зв`язку з перебуванням на лікарняному під час відпустки не звертався, відповідно відсутні й підстави щодо продовження його відпустки на 10 днів.

28 грудня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій останній наполягав на правомірності своїх вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач з липня 2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року 2015 - Національній поліції України (т.1 а.с. 46-56).

Наказом т.в.о. начальника ДЗЕ НПУ від 24 вересня 2019 року №299 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам у бюджетній, кредитно-фінансовій, банківській сферах та зовнішньоекономічної діяльності управління захисту економіки в Полтавській області, з 01 жовтня 2019 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (т.1 а.с. 41). Цим наказом визначено за необхідне відрахувати з грошового забезпечення позивача кошти за 8 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

27 листопада 2019 року ДЗЕ НПУ складено грошовий атестат №346 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та довідку вих.№387 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (т.1 а.с. 115-116).

Посилаючись на не здійснення відповідачем повного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи установлює та визначає Закон України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року № №504/96-ВР.

Частина перша статті 24 Закону України "Про відпустки" визначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні приписи містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 (далі - Порядок № 260).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. При цьому, як свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, з нормативного тлумачення наведених правових норм випливає, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Відтак, з огляду на не врегулювання приписами Закону України "Про Національну поліцію" і Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України "Про відпустки".

Аналогічні правові висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі №160/5393/19, від 31 березня 2021 у справі №320/3843/20, від 26 травня 2021 року у справі №360/1362/20.

Скасовуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та направляючи справу № 440/5244/19 на новий розгляд Верховний Суд, зокрема зазначив, що "суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на отримання компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік (пункт 39).

При цьому, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у позивача права на компенсацію невикористаної частини відпустки за 2018 рік, то ними не встановлювалось на які види відпусток, і в якій кількості діб позивач мав право та використав у 2018 році (пункт 42).

Водночас, під час нового розгляду справи судам необхідно встановити наявність невикористаної позивачем відпустки за 2018 рік та прийняти рішення по суті позовних вимог з урахуванням висновку, викладеного Верховним Судом (пункт 45)".

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що під час проходження служби в підрозділах Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишок невикористаної відпустки за 2018 рік становить 16 діб основної чергової оплачуваної відпустки та 13 діб додаткової оплачуваної відпустки (т.3 а.с. 108).

З вищевикладеного випливає, що загальна кількість діб невикористаної відпустки за 2018 рік становить 29.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 24 вересня 2019 року № 299 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам у бюджетній, кредитно-фінансовій, банківській сферах та зовнішньоекономічної діяльності управління захисту економіки в Полтавській області, з 01 жовтня 2019 року звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до розрахункового листа за жовтень 2019 року, одноденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення із служби становить 467,01 грн (т.1 а.с. 117).

Таким чином за невикористану у 2018 році відпустку ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію в розмірі 13 543,29 грн (29 днів * 467,01 грн).

Стосовно вимог позивача виплатити компенсацію за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік, суд зазначає наступне.

Приписами частини восьмої статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Тобто, викладені приписи свідчать про безумовне здійснення керівником, що надав відпустку, продовження відпустки поліцейському, який захворів під час перебування у відпустці, на відповідну кількість днів тимчасової непрацездатності останнього, на підставі наданого поліцейським відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку, яким є листок непрацездатності.

Висновки щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України та Закону України "Про відпустки" про порядок продовження та перенесення днів відпустки у разі захворювання працівника в її період, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 712/9213/18.

Так у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що як міжнародними, так і національними нормативними актами передбачено право найманого працівника на відпочинок, це право визнане одним з основоположних прав людини і підлягає підвищеному захисту.

Як КЗпП України, так і Законом № 504/96-ВР, а саме у статтях 80 та 11 відповідно, передбачено вимоги про продовження чи перенесення щорічної відпустки, зокрема щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону № 504/96-ВР.

З буквального тлумачення пункту 1 частини другої статті 80 КЗпП України та статті 11 Закону № 504/96-ВР відпустка саме продовжується у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Тобто ні КЗпП України, ні Закон № 504/96-ВР не передбачає звернення працівника з заявою про продовження відпустки, як не передбачає і необхідності отримання на це згоди роботодавця, оскільки період надання відпустки сторонами уже узгоджено, однак неможливість її використання саме у зазначені в наказі дати спричинена обставинами, які не залежать від волі жодної зі сторін.

Єдиним обов`язком працівника є повідомлення роботодавця про тимчасову непрацездатність, яка засвідчена у встановленому порядку, тобто шляхом видачі листа непрацездатності.

Разом із тим перенесення відпустки на інший період свідчить, що сторони мають узгодити вказане питання відповідно до загальної процедури, тобто як працівник, так і роботодавець мають визначитися, чи відповідає новий період відпустки їх інтересам та чи не порушуються процес організації праці, визначений роботодавцем, та право на відпочинок працівника. Перенесення відпустки передбачає звернення працівника з відповідною заявою до роботодавця та видання наказу роботодавцем, що свідчить про волевиявлення сторін на погодження з новим періодом надання відпустки.

Отже Велика Палата дійшла висновку, що продовження щорічної відпустки в разі тимчасової непрацездатності працівника, що настала під час відпустки, відбувається автоматично, є обов`язком роботодавця, для виконання якого йому достатньо отримати від працівника повідомлення про тимчасову непрацездатність, засвідчену у встановленому порядку (тобто про наявність листа непрацездатності), незалежно від того, чи подав працівник відповідну заяву.

Відсутність заяви від працівника щодо продовження відпустки не може скасувати законодавчо встановлений обов`язок роботодавця продовжити відпустку на дні тимчасової непрацездатності

Аналізуючи вказані обставини, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що працівник, який належним чином повідомив роботодавця про волевиявлення щодо продовження відпустки на період, що йде безпосередньо за днем припинення тимчасової непрацездатності, про наявність листка непрацездатності чи надав останньому листок непрацездатності, скористався своїм правом щодо продовження щорічної відпустки.

У разі відсутності у роботодавця можливості продовжити відпустку він може скористатися правом відкликання працівника з відпустки, якщо для цього існують законодавчо встановлені підстави.

Частина восьма статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" містить аналогічні приписи щодо порядку продовження відпустки поліцейського, у разі настання хвороби під час відпустки, якими не передбачено інших умов її продовження, крім наявності листка непрацездатності, що відповідає загальному законодавству про працю та конституційному праву на відпочинок.

Скасовуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та направляючи справу № 440/5244/19 на новий розгляд Верховний Суд, зокрема зазначив, що "застосування судами попередніх інстанцій приписів Порядку №1235, на обґрунтування висновку про необхідність подання поліцейським рапорту на продовження відпустки, Суд уважає безпідставними (пункт 54).

При цьому, навіть за такого висновку судів попередній інстанцій, останніми залишено поза увагою, що не продовження позивачу його чергової відпустки на відповідну кількість днів його перебування на лікарняному, свідчить про не використання ним цих днів відпустки (пункт 55).

Водночас, відхиляючи аргумент позивача про необхідність продовження йому відпустки на 10 діб, з огляду на перебування на лікарняному під час відпустки, суди опосередковано визнали, що позивач, перебуваючи на лікарняному, не використав 10 діб відпустки (пункт 56).

Однак такий висновок не знайшов свого відображення у розрахунку кількості діб відпустки, які позивач мав право отримати пропорційно до відпрацьованого часу (перебуваючи на службі у 2019 році) (пункт 57).

Водночас, на обґрунтування висновку про відсутність у позивача права на грошову компенсацію за 10 діб відпустки, суди зазначили, що позивач використав право на повний розмір основної та додаткової відпусток за 2019 рік, і здійснене відповідачем відрахування мало місце не у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, а як надмірно нарахована частина чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (пункт 58).

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно встановивши вказані обставини, розрахувати наявність невикористаних діб відпустки, з урахуванням перебування позивача на лікарняному та часу невідпрацьованої частини календарного року, та прийняти рішення по суті позовних вимог з урахуванням висновку, викладеного Верховним Судом (пункт 64)".

Як випливає із довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 24 вересня 2019 року використано 14 діб основної оплачуваної відпустки за 2018 рік, 30 діб основної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік, та 14 діб чергової додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік. Залишок відпустки за 2019 рік відсутній (т.3 а.с. 108).

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 липня 2019 року № м203 о/с ОСОБА_1 надано частину чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік на 11 діб (з урахуванням 1 святкового дня), з 15 по 25 серпня 2019 року, та додаткову оплачувану відпустку за 2019 рік, з 26 серпня по 08 вересня 2019 року (т.1 а.с. 12).

У свою чергу у період з 20 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності Серії АДЦ № 249866 (т.1 а.с. 14).

Як випливає із листа Відділу режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Полтавській області від 09 грудня 2021 року № 13/875 листок непрацездатності Серії АДЦ № 249866 зареєстровано у Журналі ведення довідок (листів) про тимчасову непрацездатність працівників управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України, інших документів не виявлено (т.3 а.с. 115).

Згідно довідки Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 20 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року, що підтверджується листком непрацездатності Серії АДЦ № 249866. Вищевказаний листок непрацездатності був наданий 09 вересня 2019 року до відділу організації роботи, моніторингу, контролю та забезпечення діяльності УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ Національної поліції України, про що був зроблений відповідний запис в Журналі ведення довідок (листів) про тимчасову непрацездатність працівників управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України. Рапорт щодо продовження відпустки за час перебування на лікарняному (в серпні 2019 року) до кадрового підрозділу управління не надходив (т.3 а.с. 110).

У свою чергу, судом досліджено Журнал ведення довідок (листів) про тимчасову непрацездатність працівників управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України (т.3 а.с. 115), та встановлено, що в останньому відсутній запис надання ОСОБА_1 листка непрацездатності Серії АДЦ № 249866 саме 09 вересня 2019 року.

Варто також зазначити, що в матеріалах справи наявний рапорт ОСОБА_1 від 30 серпня 2019 року про продовження відпустки на 10 діб у зв`язку з перебуванням під час відпустки з 15 серпня 2019 року по 08 вересня 2019 року на лікарняному з 20 серпня 2019 року по 29 серпня 2019 року (т.1 а.с. 13).

При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не спростовано вчинення ОСОБА_1 дій щодо продовження тривалості відпустки чи відсутності в останнього права на таке продовження.

Крім того, суд враховує, що продовження щорічної відпустки в разі тимчасової непрацездатності працівника, що настала під час відпустки, відбувається автоматично, є обов`язком роботодавця, для виконання якого йому достатньо отримати від працівника повідомлення про тимчасову непрацездатність, що й було здійснено ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із не продовженням ОСОБА_1 чергової відпустки на відповідну кількість днів його перебування на лікарняному має наслідком фактичне не використання ним цих днів відпустки.

Крім того, відповідач у відзиві на позов вказує, що ОСОБА_1 приступив до роботи 09 вересня 2019 року (т.3 а.с. 107), однак, як випливає із довідки про доходи ОСОБА_1 , останнім, у вересні 2019 року відпрацьовано 30 робочих днів та нараховано 13 741,03 грн заробітної плати (т.1 а.с. 114).

При цьому, наказом Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України від 24 вересня 2019 року № 299 о/с з грошового забезпечення ОСОБА_1 відраховано кошти за 08 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (т.1 а.с. 11).

Згідно розрахункового листа за вересень 2019 року, з ОСОБА_1 відраховано кошти за 08 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року за 08.19; 18-25 (т.1 а.с. 99, т.3 а.с. 109).

Так, згідно вищевказаного розрахункового листа з ОСОБА_1 знято раніше нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення за серпень 2019 року:

- посадовий оклад 8/19 - 31 день - 2700 грн та 8/19 23 дні 2003,23 грн (різниця 696,77 грн);

- спеціальне військове звання 8/19 - 31 день - 2000 грн та 8/19 23 дні 1483,87 грн (різниця 516,13 грн);

- вислуга років 8/19 - 29 днів - 1773,87 грн та 8/19 14 днів 742,90 грн і 9 днів 545,81 грн (різниця 485,16 грн);

- за таємність 8/19 - 31 днів - 270 грн та 8/19 23 дні 200,32 грн (різниця 69,68 грн);

- за спеціальне проходження служби 8/19 - 31 днів - 3884,32 грн та 8/19 14 днів 1719,29 грн і 9 днів 1146,19 грн (різниця 1018,84 грн);

- премія щомісячна 8/19 - 14 днів - 1365,65 грн і - 17 днів - 1531 грн та 8/19 14 днів 1365,65 грн і 9 днів 810,56 грн (різниця 720,50 грн);

- індексація 8/19 - 887,09 грн та 8/19 658,17 грн (різниця 228,92 грн).

Вищевказане також підтверджується й довідкою Департаменту захисту управління захисту економіки Національної поліції України від 22 січня 2020 року (т.1 а.с. 44).

Таким чином відрахування коштів здійснено за період наданої позивачу відпустки під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному.

Оцінюючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з урахуванням перебування ОСОБА_1 під час відпустки на лікарняному, з урахування безумовного права на продовження такої відпустки, та за відсутності доведеного відповідачем факту, як повідомлення позивачем про тимчасову непрацездатність так і виходу на роботу в іншу дату ніж 30 серпня 2019 року, суд приходить до висновку щодо наявності у ОСОБА_1 права на грошову компенсацію за 10 діб невикористаної відпустки за 2019 рік.

Таким чином за невикористану у 2019 році відпустку ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію в розмірі 4 670,10 грн (10 днів * 467,01 грн).

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем суду таких доказів не надано.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій.

Визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2018 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 13 543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко