Справа № 420/19400/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (аеропорт, а/с 115, м. Борисполь, Київська область), третя особа Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі ДП ОПРУ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у якому просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби; - зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошовому допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму.

Позивач зазначив, що проходив військову службу та наказом Міністра оборони України від 08.12.1999 року №704 був відряджений до ДП ОПРУ «Украерорух» із залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 15.05.2019 року №259 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я), відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та на підставі цього наказу - наказом Одеського регіонального структурного підрозділу Украероруху від 20.06.2019р. № 307/о звільнений із займаної посади за станом здоров`я 20 червня 2019 року.

03.04.2019 року йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби. За результатами переогляду йому встановлена 21.03.2020 ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Після настання вказаних обставин він звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Проте повідомлень про розгляд заяви не отримав. У наступному за допомогою адвоката з`ясував, що Комісія вирішила його заяву з документами направити до Міністерства оборони України. При цьому самого рішення йому не надано. МОУ на його звернення повідомило, що виплата одноразової допомоги здійснюється органом державної влади, якій здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Також зазначено у відповіді, що заяви та документів станом на 01.10.2021 року до Депертаменту фінансів МОУ не надходили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до п.6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 17 Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013р. №975, особам звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Оскільки його звільнено з регіонального структурного підрозділу ДП ОПРУ то Комісія останнього повинна прийняти рішення по суті його заяви. Неприйняття такого рішення свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача, викладене у відзиві та додаткових поясненнях про проведення розгляду справи за участю представника відповідача.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач був звільнений з посади провідного інженера електрозв`язку (старшого офіцера) служби зв`язку, навігації та спостереження Одеського регіонального структурного підрозділу Украероруху на підставі наказу Украероруху №648/о від 20.06.2019, однак підставою для такого звільнення був наказ Міністра оборони України від 15.05.2019 №259. При звільненні розрахунок грошового забезпечення проводився Державним підприємством обслуговування повітряного руху України. На момент звільнення позивач заяв до Украероруху про виплату йому даного виду грошового забезпечення не заявляв.

Представник відповідача вказує, що вперше інвалідність позивача була встановлена 02.04.2019, а прийнято його на роботу 04.07.2019 року, тобто при працевлаштуванні позивач приховав наявність у нього інвалідності та надав медичні документи про придатність до роботи.

Про результати огляду та копію довідки МСЕК позивач підприємству повідомив 07.05.2021 з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності. При цьому була виявлена невідповідність займаній посаді за станом здоров`я та факт приховання наявності інвалідності на момент прийняття на роботу.

07.05.2021 позивач звернувся із заявою з проханням звільнити з роботи з 12.05.2021 за згодою сторін і наказом Одеського РСП Украероруху від 11.05.2021 №170/о він звільнений з роботи за згодою сторін. Ні яких заяв та претензій на момент звільнення позивач до підприємства не заявляв.

18.05.2021 позивач подав до Одеського РСП Украероруху заяву про надання матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби 20.06.2019 (вх.№21.2-07/54/21 від 18.05.2021) та заяву про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (вх. №21.2-07/55/21 від 18.05.2021).

20.08.2021 комісія з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги розглянула заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги прийняла рішення направити до Міністерства оборони України додані до заяви ОСОБА_1 документи з метою підтвердження чинності наданих відомостей. На цей час відповідь від Міністерства оборони України не надійшла. На думку представника відповідача ДП ОПРУ «Украерорух» не відноситься до суб`єктів визначених в ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п.12,п.17 Порядку №275.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому вважав доводи відповідача викладені у відзиві необґрунтованими та зазначив, що за приписами ч.10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 08 грудня 1999р №704 його - старшого лейтенанта ОСОБА_1 за клопотанням Генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» із залишенням на військовій службі відряджено до Одеського регіонального центру управляння повітряним рухом. Вперше інвалідність встановлена 02.04.2019 року та днем права на отримання одноразової допомоги є 02.04.2019 року.

Пунктом 8 ст. 16-3 Закону чітко визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Таким чином, він звернувся до відповідача з заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги в межах строків, передбачених законом.

У відповіді на відзив позивач наводить перелік документів, які були надані до заяви та вважає, що у нього виникло право на отримання грошової допомоги.

Позивач стверджує, оскільки відповідач розглянув його - ОСОБА_1 документи, не висловив відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, документи не потребували доопрацювання, а також надійшли у повному обсязі, тому Відповідач повинен був призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, за рахунок коштів цього підприємства.

Відповідач у листі від 13.09.2021р. за №1-17.2/6581/21 не висловив відмови щодо призначення одноразової грошової допомоги з тих підстав, що зазначені у відзиві, а також заперечень щодо відповідності документів вимогам Порядку №975, не повертав документи на доопрацювання, проте рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не прийняв, чим допустив бездіяльність, яка є протиправною.

Жодних доказів наявності недотримання позивачем передбачених законодавством вимог при поданні заяви про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, відповідачем не надано.

З огляду на те, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не здійснює відповідні виплати за надуманих підстав, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

До суду також надійшли пояснення відповідача, в яких він звернув увагу на те, що у відповіді на відзив позивач посилається на документи, які не надавались до ДП ОПРУ, і відповідно не встановлювалась належність вказаних документів до причин та наслідків захворювання позивача. Крім того, вказані документи не були надані разом з позовом, а тому відсутні підстави їх залучати. Представник відповідача наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог позивача.

У запереченнях на пояснення представника відповідача позивач зазначив, що встановлені КАС України та ухвалою суду строки на надання заяв по суті надає право учасникам справи викладати свої доводи та аргументи з наданням відповідних доказів.

Третя особа пояснень до суду не надала.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, ОСОБА_1 проходив військову, службу в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України з 24.12.1999р. по 20.06.2019р. на посаді провідного інженера електрозв`язку (старшого офіцера) служби зв`язку, навігації та спостереження Одеського РСП Украероруху.

Наказом Міністра оборони України від 08.12.1999 року №704 позивача відряджено до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» із залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 15.05.2019 року №259 підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я), відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 20.06.2019 року №648/о позивача, звільнено з займаної посади з 20 червня 2019 року, а Наказом Одеського регіонального структурного підрозділу Украероруху від 20.06.2019р. № 307/о, на підставі наказу Міністра оборони України від 15.05.2019р. №259, відповідно до п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» позивача звільнено із займаної посади за станом здоров`я 20 червня 2019року.

03.04.2019 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу встановлено II групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

17.05.2021р. позивач звернувся до Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із заявою та доданими до неї документами про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи.

24.05.2021р заяву позивача про нарахування одноразової допомоги структурним підрозділом направлено до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для розгляду комісією Украероруху щодо виплат грошової допомоги згідно «Порядку виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовців, відряджених до Украероруху та у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності», затвердженого наказом Украероруху від 09.04.2021р. №239 (а.с. 26).

У зв`язку з неотриманням рішення комісії представник позивача звернувся до відповідача із запитом та отримав відповідь від 13.09.2021, що 20.08.2021р. на засіданні Комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразово грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності з або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, заяву позивача було розглянуто, та вирішено додані до заяви позивача документи направити до Міністерства оборони України з метою підтвердження чинності наданих відомостей (а.с. 29).

22.09.2021р. представником позивача було направлено запит до Міністерства оборони України, на який Департаментом фінансів Міністерства оборони України 12.10.2021р. було повідомлено про те, що відповідно до п. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон 2011-XIІ) та п. 17 Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013р. № 975, особам звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду позивача з даним позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 10 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно зі ст.41Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011-XIІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 16 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-3 Закону 2011-XIІ у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 даного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Відповідно до частини 5, 6 даної статті у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 9 ст.16-3 Закону встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

КМУ прийнята постанова від 25.12.2013року № 975, якою затверджений Порядок визначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п.17 якого особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Пунктом 11 Порядку визначений перелік документів, які подає уповноваженому органу військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Таким чином, вказаним Порядком чітко визначені дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо результатів розгляду заяви та документів військовослужбовця про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а саме прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання.

Таке рішення відповідачем прийнято не було, відповідно позивач обґрунтовано стверджує про протиправну бездіяльність відповідача та в цієї частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошовому допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та доданих до неї документів про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій).

Суд вважає, що не прийняття мотивованого рішення у відповідності до наданих відповідачу повноважень позбавляє позивача на належний захист своїх прав.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій та рішень.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 139, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (аеропорт, а/с 115, м. Борисполь, Київська область, 08301, ,) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву від 17.05.2021 року ОСОБА_1 та доданих до неї документів про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва