Справа № 580/4915/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4915/21 Головуючий у І інстанції - Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 05.12.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 23 від 23.04.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 05.12.2020 відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 23 від 16 квітня 2021 року про призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нараховані ОСОБА_1 суми пенсії, не отримані з його вини, виплатити з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

- встановити судовий контроль за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області як суб`єктом владних повноважень цього рішення суду, зобов`язавши його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказала, що 16 квітня 2021 року на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 580/6033/20 Відповідач прийняв рішення № 23 про призначення Позивачу пенсії за віком з 05.12.2020 довічно на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, 05.05.2021 Позивачу особисто вручене рішення за № 23 від 23 квітня 2021 року про відмову у призначенні пенсії.

За доводами Позивача, 24.05.2021 працівники Черкаського відділу обслуговування громадян № 1 в усній формі Позивачу повідомили, що пенсія виплачуватись взагалі не буде, оскільки її виплата припинена.

Позивач вважає, що існування одночасно двох протилежних рішень Відповідача про призначення пенсії та про відмову в призначенні пенсії є незаконним, оскільки вищенаведеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено право на отримання пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 23 від 23.04.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 05.12.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 05.12.2020 відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 23 від 16 квітня 2021 про призначення пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач під час подачі заяви про призначення пенсії не надав довідок передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05 квітня 1989 року видана на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 30.03.1989 на посаді обробника виробів з пластмас 2 р. дільниці 41 заводу «Витязь», наказ 14 від 27.03.1989, з 19.10.1989 переведена ливарником пластмас дільниці 41 заводу «Витязь», наказ 58 від 23.10.1989, з 03.01.1992 ливарник пластмас дільниці 41 приладобудівного виробництва Керченського металургійного заводу ім. Войкова, наказ № 20 від 08.01.1992, з 22.05.1992 ливарник пластмас дільниці 41 приладобудівного виробництва орендного підприємства «Керченський металургійний завод ім. Войкова» наказ 429 від 22.05.1992, 04.07.1995 звільнена за власним бажанням, наказ № 415 від 04.07.1995.

Згідно розрахунку ГУ ПФУ в Черкаській області загальний стаж Позивача становить 20 років 5 місяців 1 день.

05.12.2020 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до вимог ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 07.12.2020 № 23 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутні пільгова довідка, накази про результати атестації робочих місць.

Не погоджуючись з прийнятим рішення, Позивач звернулася до адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року, яке набрало законної сили 03 квітня 2021 року, у справі № 580/6033/20 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 07.12.2020 № 23 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 30.03.1989 по 19.10.1989 на посаді обробника виробів з пластмас, з 19.10.1989 по 04.07.1995 на посаді ливарника пластмас дільниці 41 приладобудівного виробництва Орендного підприємства «Керченський металургійний завод ім. Войкова».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області повторно здійснити розгляд заяви від 05.12.2020 ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на умовах ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням пільгового стажу за період роботи з 30.03.1989 по 04.07.1995 на Орендному підприємстві «Керченський металургійний завод ім. Войкова».

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з офіційного веб-порталу Пенсійного фонду України, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаської області прийнято рішення № 23 від 16.04.2021 про призначення Позивачу пенсії за віком з 05.12.2020 довічно на умовах п. 2 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: виконання роботи за списком № 1.

Проте 23.04.2021 рішенням Відповідача № 23 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю роботи за списком № 1.

Листом № 2611-2528/Л-03/8-2300/21 від 26.04.2021 Позивачу роз`яснено, що на виконання рішення суду до пільгового стажу роботи за списком № 2 зараховано період із 19.10.1989 до 21.08.1992 (2 роки 4 місяці), що недостатньо для призначення пенсії за віком у 52 роки. У зв`язку з відсутністю достатнього пільгового стажу роботи прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач приймаючи 23.04.2021 рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, за умови що така пенсія вже 16.04.2021 призначена, діяв не у спосіб та не в межах наданих повноважень, тому рішення про відмову в призначенні пенсії за віком підлягає скасуванню.

Щодо вимог Позивача про виплату суми пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд першої інстанції зазначив про передчасність даної позовної вимоги, оскільки виплата пенсії Позивачу не здійснена, тому її права станом на час вирішення спору не порушені.

Крім того, питання про допущення до негайного виконання рішення суду може вирішуватись у спорі про стягнення періодичних платежів, однак в даному випадку суд не вирішує спір про стягнення з Відповідача певної суми пенсії.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду та використовується за умови наявності підстав вважати, що Відповідачем свідомо вживаються заходи чи бездіяльність, спрямовані на невиконання рішення суду. Натомість Позивач не зазначив доводів та міркувань щодо можливого невиконання рішення суду Відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною 5 ст. 45 Закону № 1058-ІV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З наведеного вбачається, що територіальний орган Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви пенсіонера та поданих документів приймає одне з двох рішень: про призначення пенсії чи про відмову в призначенні пенсії.

Як встановлено, на виконання судового рішення у справі № 580/6033/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянуто заяву Позивача та 16.04.2021 рішенням № 23 призначено пенсію за віком з 05.12.2020 довічно.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення про припинення виплати пенсії Позивачу не приймалось, відповідне рішення в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, Відповідач рішенням № 23 від 23.04.2021 про відмову в призначенні Позивачу пенсії за віком, фактично скасував своє попереднє рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який вказав, що Законом № 1058-ІV не передбачено права територіальним органам Пенсійного фонду скасовувати свої попередні рішення про призначення пенсії чи приймати одночасно два рішення про призначення пенсії та про відмову в призначенні пенсії.

Крім того, призначена пенсія на підставі рішення суду від 16 квітня 2021 року у справі № 580/6033/20, яке не скасоване.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що Позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а тому відмова у її призначенні є протиправною та підлягає скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх доводів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаній оскаржуваній частині.

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в оскаржуваній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у вказаній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко