Справа № 420/11341/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 420/11341/21
адміністративне провадження № К/9901/45717/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №420/11341/21 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії:
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року вказаний адміністративний позов залишено без руху для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з вручення (отримання) копії ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого частини п`ятої статті 122 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів, а також надання до Одеського окружного адміністративного суду належним чином оформленого позову з конкретизованими вимогами (у відповідності до кількості сторін).
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві на підставі частини другої статті123 КАС України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року було залишено без змін.
13 грудня 2021 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №420/11341/21.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а також не підтверджено жодних обставин, котрі були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав, що рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, винесені з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі він надав обґрунтовані пояснення щодо поважності пропуску строку на звернення до суду, однак суди обох інстанцій не знаходили підстав для визнання поважними підстави пропуску строку.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з адміністративним позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Причини, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом в межах розумного строку, скаржником не зазначені.
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Перес де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом є неповажними.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини ОСОБА_1 без повного розрахунку та скасувати наказ начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону від 16.05.2017 №187-ос про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 й зарахувати період з 17.05.2017 по 30.07.2020 до загальної вислуги років та виплатити матеріальне та грошове забезпечення за період з 17.05.2017 по 30.07.2020.
З позовом щодо оскарження вищевказаного наказу позивач звернувся до суду лише 02.07.2021, тобто із значним порушенням встановленого законом місячного строку звернення до адміністративного суду.
Звертаючись до суду з заявою про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, позивач зазначив, що отримавши рішення судді Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі №420/8391/20, з яким він не погоджувався, позивачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення, та в подальшому позивачем отримано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 року.
Суди попередніх інстанцій критично оцінили вказані обґрунтування, оскільки в позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що про вказані обставини (щодо не повного розрахунку при звільненні) йому стало відомо після отримання відповіді на його запит від 11.06.2020 року за №Б-116. Також вищенаведені обставини (щодо обізнаності позивача про наявності неповного розрахунку) підтверджуються й його зверненням до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом 01.09.2020 року за яким було відкрито адміністративну справу №420/8391/20 з наступними вимогами: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо не проведення з 17.05.2017 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби ОСОБА_1 ; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.05.2017 року по 30.07.2020 року.
Разом з тим, адміністративний позов подано до суду 02.07.2021 року.
Суди попередніх інстанцій констатували, про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строків звернення до суду, оскільки вказана позивачем у клопотанні про поновлення строку хронологія подій жодним чином не наводить поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів поважності пропуску строку на звернення з позовом до суду, які би зумовлювали об`єктивну неможливість вчасного звернення за захистом до суду.
Отже, Верховний Суд констатує, що суди першої і апеляційної інстанцій, правильно застосували положення статті 122 КАС України та частини другої статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №420/11341/21 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк