Справа № 520/8958/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 р.Справа № 520/8958/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. (постановлену суддею Мельниковим Р.В.) по справі № 520/8958/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати противоправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. у зменшеному розмірі; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 16.07.2020 р. - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. в порядку визначеному, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. закрито провадження у справі № 520/8958/21 в частині позовних вимог про визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. у зменшеному розмірі та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 16.07.2020 р. - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що відповідачем відмовлено позивачу провести нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р., включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 16.07.2020 р. - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 р., яке згідно Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 15.02.2021 р., задоволено частково позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р., включно з визначенням для обрахунку індексації місяця зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 як базового; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р., включно, з визначенням для обрахунку індексації місяця зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 як базового; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з запитом про надання інформації, в якому зазначив, що відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/11681/2020 йому нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 2639 грн., з розміром якої позивач не згоден.

За результатами розгляду вищевказаного запиту, листом Військової частини НОМЕР_1 № 10/796 від 09.04.2021 р. ОСОБА_1 повідомлено, що рішення по справі №520/11681/2020 Військовою частиною виконано, а саме нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р., з урахуванням базового місяця зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 як базового, а саме вересень 2016 року у розмірі 2679,84 грн. згідно із довідки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог по справі № 520/8958/21, ОСОБА_1 зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_1 у визначений законодавством строк не здійснено нарахування та виплату індексації грошових доходів з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. при звільнені позивача з військової служби, в подальшому відповідно до рішення суду, який зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату індексацію грошових доходів штучно зменшив при нарахуванні розмір відповідної індексації, не надав при звернені позивача, відповідних підтверджуючих, документів, які підтверджували законність дій відповідача.

Закриваючи провадження по справі № 520/8958/21, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставами застосування вимог статей 382 та 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати противоправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. у зменшеному розмірі; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 16.07.2020 р. - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум, що фактично є способом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 р. № 520/11681/2020.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не згода з виконанням судового рішення, оскаржується в порядку, встановленому статтею 383 КАС України.

Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст.382, ст.383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 16.07.2020 р. у зменшеному розмірі та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 09.09.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 16.07.2020 р. - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 р. по справі № 520/8958/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 24.12.2021 року