Справа № 420/1238/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1238/20
23 грудня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №420/1238/20, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року у справі №420/1238/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, з 01.12.2018 року по 15.10.2019 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.12.2018 року по 15.10.2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням нарахованих та виплачених сум за цей період. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2018-2019 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018, 2019 роки. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року - змінено у мотивувальній частині, з мотивів, викладених у цій постанові. Абзац 3 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року змінено та викладено в наступній редакції: «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та за період з 01.12.2018 року по 15.10.2019 року». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року - залишено без змін.

На адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року по справі №420/1238/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі №420/1238/20.

В обґрунтування заяви представник ОСОБА_1 зазначає, що станом на 09.12.2021 року рішення від 04.01.2021 року та постанову від 30.03.2021 року відповідач не виконав. Звернення позивача щодо добровільного виконання рішення від 04.01.2021 року, постанови від 30.03.2021 року повністю ігноруються відповідачем, не зважаючи на відкриття виконавчого провадження №66165437.

Суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд звертає увагу заявника, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі №805/516/18-а, №9901/598/19 від 13 травня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються спеціальним законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

При цьому, заява представника ОСОБА_1 не містить інформації та доказів вчинення/виконання державним виконавцем обов`язків/дій щодо вжиття заходів з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суд по адміністративній справі №420/1238/20 від 04 січня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі №420/1238/20, які набрали законної сили, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доказів звернення ОСОБА_1 до державного виконавця з заявою щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_1 , звернення до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, тощо, заявником - не надано.

У свою чергу, бездіяльність державного виконавця щодо не вжиття відповідних дій з примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, може бути самостійною підставою для звернення до суду.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини у суду не має на даний час підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду за заявою представника ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України.

Керуючись ст. 382, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року по справі №420/1238/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі №420/1238/20 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида