Справа № 200/1629/21-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р. Справа№200/1629/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Шинкарьової І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій/бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та просить суд:

- визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача переглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та призначити пенсію з часу подання заяви, з урахуванням загального стажу роботи 50 років 3 місяця 26 днів, з яких пільговий стаж за списком №1 19 років 6 місяців 28 днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року зупинено провадження у справі № 200/1629/21-а до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 200/3611/20 (провадження Пз/9901/32/20).

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року замінено відповідача правонаступником.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою від 21 січня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З вказаним рішенням позивач не погоджується, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) положення статті 13, частини другої статті 14, пунктів "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. А відтак, позивач, як жінка, яка на момент звернення із заявою досягла 46-річного віку та набула необхідного страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем подана заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої встановлено, що заявниця не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 1частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Також відповідачем вказано, щодо пільгового стажу за Списком № 1 не враховано наступні періоди: з 07.06.1999 по 02.07.2000 на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь» (01-00-26), так як відповідно до довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» № 03.03.01-547 від 04.09.2020 першу атестацію на підприємстві проведено 07.06.1994, а наступну - 03.07.2000 тобто більш ніж через 5 років, що не відповідає вимогам п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442;з 01.11.2009 по 10.05.2011 (01-06-10) на підприємстві ТОВ «Кадрове агентство «Азов Персонал Сервіс»; з 11.05.2011 по 31.12.2012 (01-07-21) на підприємстві ТОВ «ЕЙЧАРТ ГАРАНТ».

Відповідно до пункту 2.9 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання. До загального страхового стажу не враховано період навчання в ПТУ №3 Маріуполь з 01.09.1989 по 02.07.1992, оскільки прізвище заявниці в наданому дипломі серії НОМЕР_1 від 02.07.1992 «Северін» не відповідає даним свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 19.10.1999р. - «Сєверин».

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась із заявою № 634, яка була надана через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України 21.01.2021, про призначення пенсії за віком за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До заяви було надано: сканкопію трудової книжки НОМЕР_3 від 06.07.1992;сканкопію диплому НОМЕР_1 від 02.07.1992; сканкопію свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 19.10.1999;сканкопію пільгової довідки № 03.03.01-547 від 04.09.2020; сканкопію пільгової довідки № 02/ка від 01.12.2013; сканкопію пільгової довідки № 02/ка від 15.02.2011; сканкопію пільгової довідки № 02/ка від 15.02.2011; сканкопію довідки про стаж №03.03.01/74 від 28.07.2020;сканкопії паспорта, ідентифікаційного коду; сканкопію заяви про виплату пенсії через банк.

Рішенням №210 від 15 лютого 2021 року відповідачем відмовлено у призначенні пенсії. В рішенні вказано, що до пільгового стажу за Списком № 1 не враховано наступні періоди:

- з 07.06.1999 по 02.07.2000 на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь» (01-00-26), так як відповідно до довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» № 03.03.01-547 від 04.09.2020 першу атестацію на підприємстві проведено 07.06.1994, а наступну - 03.07.2000, тобто більш ніж через 5 років, що не відповідає вимогам п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442;

- з 01.11.2009 по 10.05.2011 (01-06-10) на підприємстві ТОВ «Кадрове агентство «Азов Персонал Сервіс»;

- з 11.05.2011 по 31.12.2012 (01 -07-21) на підприємстві ТОВ «ЕЙЧ АРТ ГАРАНТ».

Відповідно до пункту 2.9 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство ТОВ «Ейч Ар Гарант» з 13.10.2016 знаходиться в стані припинення, підприємство ТОВ Кадрове агентство «Азов Персонал Сервіс» з 08.08.2018 знаходиться в стані припинення згідно рішення Господарського суду Донецької області про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 905/3047/17 від 31.07.2018.

Відповідно до п. 3 ст. 41 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом № 2344-ХІІ від 14.05.1992 з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника органів управління юридичної особи - банкрута. Отже, якщо підприємство знаходиться в стадії ліквідації, довідку, що уточнює особливий характер роботи, для підтвердження пільгового стажу роботи повинен надавати голова комісії з припинення або ліквідатор. Надані пільгова довідки № від 15.02.2013 та пільгова довідка № 02/ка від 01.12.2011 не відповідають вимогам чинного законодавства.

До загального страхового стажу не враховано період навчання в ПТУ № 3 м. Маріуполя з 01.09.1989 по 02.07.1992, оскільки прізвище заявниці в наданому дипломі НОМЕР_1 від 02.07.1992 «Северін» не відповідає даним свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 19.10.1999 -«Сєверин».

Згідно п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до п.26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Довідка, що підтверджує період навчання, до управління не надавалася.

Таким чином загальний страховий стаж ОСОБА_1 за наданими документами та даними персоніфікованого обліку на звернення складає 31 рік 01 місяць 08 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1- 15 років 02 місяці 16 днів. З урахуванням кратності загальний страховий стаж складає 46 років 01 місяць 08 днів.

На дату звернення вік ОСОБА_1 складає 46 років, що не відповідає умовам п. 1 ч.2 ст. 114 розділу XIV-1 Закон № 1058.

За таких обставин відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 розділу ХІУ-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з недосягненням необхідного віку. Право на призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 от. 114 розділу XIV-1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 отримає після досягнення віку 49 років 06 місяців.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року /далі - Закон №1788-XIІ/ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 12 Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII, у редакції, чинній до 23 січня 2020 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:45 років - по 31 березня 1970 року включно;45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Аналогічно згідно з підпунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV /далі- Закон № 1058-ІV/ на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Так, пунктом 1 резолютивної частини вищевказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини цього ж рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю...".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, відповідні положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягають застосуванню норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213VIII, для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

В постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугував висновок органу пенсійного фонду про недосягнення заявницею пенсійного віку.

Судом встановлено, що з письмовою заявою про призначення пенсії позивач звернулася до відповідача - 21 січня 2021 року , що не заперечується учасниками справи.

Отже, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії вік позивачки становив 46 рік (повних).

Таким чином, довід відповідача про недосягнення позивачем відповідного пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковим.

Довід відповідача, що позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд відхиляє, оскільки з 23 січня 2020 року в Україні одночасно існують два Закони, котрі регламентують правила призначення пенсій , а саме: пункт "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, а тому враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що застосуванню підлягає Закон, який є найбільш сприятливим для позивача щодо встановлення пенсійного віку на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Висновки суду у цій справі відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року.

Щодо не зарахування відповідачем періодів роботи позивача:

- з 07.06.1999 по 02.07.2000 на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь», так як відповідно до довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» № 03.03.01-547 від 04.09.2020 першу атестацію на підприємстві проведено 07.06.1994, а наступну - 03.07.2000, тобто більш ніж через 5 років, що не відповідає вимогам п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442;

- з 01.11.2009 по 10.05.2011 на підприємстві ТОВ «Кадрове агентство «Азов Персонал Сервіс»; - з 11.05.2011 по 31.12.2012 на підприємстві ТОВ «ЕЙЧ АРТ ГАРАНТ», оскільки надані пільгова довідки № 02/ка від 15.02.2013 та пільгова довідка № 02/ка від 01.12.2011 не відповідають вимогам чинного законодавства.

- період навчання в ПТУ № 3 м. Маріуполя з 01.09.1989 по 02.07.1992, оскільки прізвище заявниці в наданому дипломі НОМЕР_1 від 02.07.1992 «Северін» не відповідає даним свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 19.10.1999 - «Сєверин», суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року /далі - Порядок №637/, встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 /далі - Порядок № 383/, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи та/або уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача, позивачем надано копію трудової книжки у якій зазначено:

Запис № 1 - з 01.09.1989 по 02.07.1992 навчання в ПТУ № 3 м. Маріуполя диплом НОМЕР_1 від 02.07.1992;

Запис 2-6 з 08.07.1992 по 31.10.2009 працювала в літейному цеху машиністом електрокрана № 10 на дільниці обрубки лиття 3 р., машиністом разливочного електро крану №1 на гарячій дільниці робіт 5 розряду на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь»;

Запис 7- 9 з 01.11.2009 по 10.05.2011 працювала машиністом крану зайнятим на гарячих ділянках робіт кран №19 ливарного відділення на підприємстві ТОВ «Кадрове агентство «Азов Персонал Сервіс»;

Запис 10- 12 з 11.05.2011 по 31.12.2012 працювала машиністом крану 5 розряду на гарячих ділянках робіт на підприємстві ТОВ «ЕЙЧ АРТ ГАРАНТ».

Таким чином, трудова книжка містить записи про займану посаду і період виконуваної роботи, яка є основним документом.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а дійшов висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Період роботи на підприємстві ТОВ "Кадрове агентство Азов Персонал Сервіс" та ТОВ "ЕЙЧ АР ГАРАНТ", підтверджується записами в трудовій книжці.

Щодо не включення до загального страхового стажу період навчання в ПТУ № 3 м. Маріуполя з 01.09.1989 по 02.07.1992, оскільки прізвище заявниці в наданому дипломі НОМЕР_1 від 02.07.1992 «Северін» не відповідає даним свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 19.10.1999 - «Сєверин», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищеннякваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі,докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до п. 26Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, побатькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Суд зазначає, те, що у свідоцтві про шлюб заначено прізвище«Сєверин», не впливає на наявність трудового стажу, оскільки трудова книжка спочатку була виписана на прізвище « ОСОБА_2 », а потім зазначено « ОСОБА_3 », що співпадає з прізвищем позивача, яке зазначено в дипломі, посилання на який міститься у трудовій книжці.

У відповідача при обрахуванні позивачу страхового стажу позивачу згідно із записами у трудовій книжці не виникло сумнівів щодо того, що вказана трудова книжка належить саме позивачу, підтвердженням чого є зарахування до страхового стажу інших періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, проте як встановлено судом, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії позивачу, шляхом прийняття рішення від 15.02.2021 №210. Суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог. Рішення прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача переглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах , та призначити пенсію з часу подання заяви, з урахуванням загального стажу роботи 50 років 3 місяця 26 днів, з яких пільговий стаж за списком №1 19 років 6 місяців 28 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно ця вимога позивача, підлягає частковому задоволенню, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 04 лютого 2021 року.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дії/бездіяльність щодо права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання переглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах , та призначити пенсію з часу подання заяви, з урахуванням загального стажу роботи 50 років 3 місяця 26 днів, з яких пільговий стаж за списком №1 19 років 6 місяців 28 днів, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областівід 15 лютого 2021 року №210.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 повторно розглянути заяву позивача від 21 січня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова