Справа № 380/7323/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7323/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогаличпродукт" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екогаличпродукт» (81532, Львівська область, Городоцький район, село Шоломиничі, вул. Шкільна, 10; код ЄДРПОУ - 40925687) звернулося з вказаним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (79013, м. Львів, вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ -43143039) про визнання протиправним та скасування рішення № від 28.10.2020 року.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що відповідач за результатами фактичної перевірки позивача було виявлено порушення у сфері виробництва і обігу пального та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000,00 грн., за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії. Позивач вважає спірне рішення протиправним та просить суд його скасувати.

Ухвалою від 24 травня 2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 22 червня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у справі відмовлено.

Ухвалою від 02 липня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки було встановлено, факт зберігання пального у період з 01.04.2020 по 22.04.2020 у місці, на яке не отримано ліцензії на право зберігання пального, у зв`язку з чим позивачем допущено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального. Зазначає, що надані позивачем докази не спростовують виявлене правопорушення.

Ухвалою від 23 жовтня 2021 року витребувано у Головного управління ДПС у Львівській області належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для винесення податкового повідомлення рішення № від 28.10.2020 року.

Копію вищевказаної ухвали відповідачу направлено через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) "Електронний суд».

Однак, жодних доказів на виконання ухвали суду від 23 жовтня 2021 року відповідачем до суду не надано.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 07.10.2020 по 08.10.2020 ГУ ДПС у Львівській області проведено фактичну перевірку ТОВ "Екогаличпродукт" за результатом якої складено акт № 9/18/07/880/40279614 від 10.02.2021.

В ході проведення перевірки ТОВ "Екогаличпродукт", контролюючим органом встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

13.10.2020 позивач звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із запереченнями до акту № 13/09.01/40925687 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України.

21.10.2020 року ГУ ДПС у Львівській області листом за № 41411/13/1301/0901/15 було відмовлено у прийняті до відома по суті справи аргументів, викладених у запереченні .

28.10.2020 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення:

- № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 500000 грн.

Судом встановлено, що позивачем в адміністративному порядку було оскаржено податкове повідомлення рішення від 28.10.2020 року за № , за результатами розгляду скарги позивача від 13.11.2020 року за № 1311/1, ДПС України прийняла рішення від 21.04.2021 року за № 3011/6/99-00-06-036-010, яким скаргу залишила без задоволення, а податкове повідомлення рішення від 28.10.2020 року за № без змін.

Не погодившись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до вимог п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок визначено статтею 81 Податкового кодексу України, за приписами пункту 81.1 якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Представник позивача в позовній заяві вказує, про те що 07.10.2020 року на підприємстві ТОВ «Екогаличпродукт» відбулась фактична перевірка головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Львівській області Батюк В.В. та старшим державним ревізором-інспектором відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів управління контролю за підакцизними товарами ГУДПС у Львівській області ОСОБА_1 . Перевірка здійснювалась на підставі направлень від 07.10.2020р. № 122 та № 123 та наказу від 07.10.2020р. № 3889.

Перед початком здійснення перевірки інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пред`явили керуючому дільницею ОСОБА_3 службові посвідчення та направлення, що підтверджує її підпис на направленнях. При цьому копії наказу про проведення фактичної перевірки № 3889 від 07.10.2020 ОСОБА_3 , всупереч вимогам законодавства надано не було. Підпис ОСОБА_3 про отримання копії наказу про проведення перевірки № 3889 від 07.10.2020 був здійснений через юридичну неграмотність, що супроводжувався сильним хвилюванням спричиненим тиском інспекторів. Також представник позивача в позовній заяві стверджує, що інспекторами Батюк В.В. та Гречан Ю.В. було повідомлено, що копія наказу про проведення перевірки буде надіслана поштою разом з актом перевірки. Однак, такі не були отримані представниками позивача.

Згідно п.80.5 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.

За вимогами п.80.7 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, в тому числі у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Таким чином, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництва і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі №К/9901/13259/181, від 20.03.2018 року справі №820/4766/17.

Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 року по справі № 820/5481/17.

Отже, враховуючи той факт, що працівники податкового органу були допущені до фактичної перевірки позивача, а тому суд не бере до уваги вказані доводи позивача стосовно

грубого порушення посадовими (службовими) особами ГУ ДПС у Львівській області процедури здійснення фактичних перевірок, передбаченої чинним законодавством.

Оцінюючи доводи відповідача про порушення позивачем вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Абзацом п`ятдесят другим статті 1 Закону № 481/95-BP визначено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно частини першої статті 15 Закону № 481/95-BP оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-BP передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).

При цьому, згідно частин тридцять дев`ять-сорок два статті 15 Закону № 481/95-BP для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З аналізу вищезазначених положень законодавства, суд дійшов висновку, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.

Зазначене вбачається як з визначення термінів «місце зберігання пального», «зберігання пального», так і з переліку документів, які слід надати для отримання ліцензії на право зберігання пального, адже надати такий перелік документів для пересувних ємностей та транспортних засобів неможливо, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі (ч.19).

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (ч.21).

Такий висновок відповідає роз`ясненню ДФС України від 15 серпня 2019 року №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, в якому зазначено, що у розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Частинами першою третьою статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Разом з цим, ст. 18 Закону № 481/95-ВР установлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

Застосовуючи ці приписи до спірних правовідносин суд дійшов таких висновків.

Як встановлено під час проведеної фактичної перевірки позивача за адресою Городоцький район с. Шоломиничі, позивачем здійснюється зберігання дизельного паливо на яке не отримано ліцензії на право зберігання у період з 01.04.2020 року по 22.04.2020 року у місці, на яке не отримано ліцензії на право зберігання пального.

В акті (довідці) перевірки № 13/09.01/40925687 зазначено: «Згідно з журналом обліку пального встановлено, що станом на 01.04.2020 року залишок дизельного палива в резервуарі становив 8143 літри. Протягом періоду з 01.04.2020 по 22.04.2020р. в даному резервуарі зберігалось та відвантажувалось дизельне пальне без наявної ліцензії на право зберігання палива...».

Вказана обставина дала підстави перевіряючим сформувати висновок про те, що позивачем допущено порушення у вигляді зберігання пального у резервуарах без наявності ліцензії на право зберігання.

Суд звертає увагу на ту обставину, що станом на момент проведення фактичної перевірки, як стверджує представник позивача в позовній заяві всі первинні документи щодо приходу та списання палива до моменту отримання ліцензії на зберігання пального перебувають згідно наказу від 12.12.2019 року № 12-20 у віданні ОСОБА_4 , та зберігаються за фактичною адресою місцезнаходження головного офісу ТОВ «Екогаличпродукт» (м. Львів, вул. Стрийська, б. 45а, кв. 330), інспектори податкового органу не могли і не мали фізичної можливості ознайомитись із дійсною первинною документацією обліку палива та скласти достовірні висновки щодо обігу палива на ТОВ «Екогаличпродукт», оскільки присутня під час фактичної перевірки працівник ТОВ «Екогаличпродукт» ОСОБА_3 , не володіє первинною документацією щодо обліку пального на підприємстві.

Протилежного відповідачем не спростовано та не надано до суду жодного доказу на спростування тверджень позивача.

Крім того, навіть на час проведення перевірки фактично встановлено лише на підставі журналів обліку дизельного палива, відомості ж про наявність в них пального і його кількості в акті відсутні.

Тому суд вважає, що суть фактичної перевірки у спірних правовідносинах полягає у безпосередньому встановленні працівниками контролюючого органу зберігання суб`єктом господарювання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, тобто в місцях, для зберігання в яких необхідно отримувати відповідну ліцензію. Вбачається, що встановлення таких обставин (фактичне зберігання пального) є обов`язковим для вирішення питання щодо наявності правових підстав для застосування фінансових санкцій, в контексті того, що як поняття «зберігання пального» так і поняття «місце зберігання пального» визначено Законом № 481/95-BP саме оцінка фактично встановлених обставин із законодавчо визначеними категоріями, є обов`язковою умовою для висновків щодо дотримання чи недотримання суб`єктом господарювання умов зберігання пального.

Також суд зазначає, що всі висновки, викладені в акті фактичної перевірки, ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки акт перевірки № 13/09.01/40925687 / не відповідає вимогам систематизованого, чіткого, об`єктивного та повного викладу фактів виявлених порушень законодавства.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, що в користуванні ТОВ «Екогаличпродукт» є значний парк транспортних засобів як власних, так і орендованих, а саме : трактори John Deere - 7930 (реєстраційний номер НОМЕР_1 , місткість баку 400 літрів), МТЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 , місткість баку 130 літрів), Landini Mistral-50 (реєстраційний номер НОМЕР_3 , місткість баку 30 літрів), Landini 2-050, (реєстраційний номер 35770ВХ, місткість баку ЗО літрів), JCB 535-95 (реєстраційний номер 28596ВС, місткість баку 125 літрів), МТЗ БЕЛАРУС 892 (реєстраційний номер НОМЕР_4 , місткість баку 130 літрів), МТЗ БЕЛАРУС 821 (реєстраційний номер НОМЕР_5 , місткість баку 130 літрів), МТЗ Борекс -2101 (реєстраційний номер НОМЕР_6 , місткість баку 130 літрів), LANDINI 2-050 (реєстраційний номер 28806ВС, місткість баку 30 літрів), автомобілі вантажні Man TGX 1440 ( НОМЕР_7 , місткість баку 500 літрів), Man TGX 21440 ( НОМЕР_8 , місткість баку 500 літрів), Man TGX 21440 (реєстраційний номер НОМЕР_9 , місткість баку 500 літрів), Man TGX (реєстраційний номер НОМЕР_10 , місткість баку 500 літрів), МАЗ 642205 022 ( реєстраційний номер НОМЕР_11 , місткість баку 320 літрів), автомобілі легкові Renault Dokker (реєстраційний номер НОМЕР_12 , місткість баку 60 літрів), Renault Kangoo (реєстраційний номер НОМЕР_13 , місткість баку 60 літрів), Renault Logan MCV (реєстраційний номер НОМЕР_14 , місткість баку 60 літрів).

У позовній заяві позивач вказує, що до отримання ліцензії на зберігання палива, паливо на підприємстві зберігалось виключно у паливних баках транспортних засобів у відповідності до вимог ПК України.

Крім того, на виконання Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», 23.04.2020 року ТОВ «Екогаличпродукт» отримано ліцензії на право зберігання палива для власного споживання.

Зміст акту фактичної перевірки не відображає обставин щодо встановлення контролюючим органом факту фізичного зберігання позивачем придбаного пального (наявність його залишку на дату перевірки) у місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії.

Так, висновок відповідача про зберігання позивачем пального в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії, базується лише на обставинах придбання позивачем пального станом на 01.04.2020.

У свою чергу, позивач наполягав на тому, що відвантаження палива відбувалося у паливні баки транспортних засобів і техніки, а не поміщене у ємності для зберігання.

Відповідачем в свою чергу не наведено безспірних доказів фактичної наявності та фізичного зберігання такого пального, а саме (але не виключно): акту вимірювання обсягів пального в ємностях, взагалі наявності у позивача ємностей для зберігання палива.

На переконання суду, стверджуючи, що платник зберігав паливно-мастильні матеріали без відповідної ліцензії, податковий орган не зміг пояснити: скільки і якого пального, в якому місці, в який період часу платник зберігав.

Тобто, відповідач не спростував доводи позивача викладені у позовній заяві, не надав до суду належних та допустимих доказів, якими б підтверджувались висновки акту перевірки про те, що позивач зберігав пальне у період з 01.04.2020 по 22.04.2020 у місці, на яке отримано ліцензію на право зберігання пального.

З урахуванням положень ч.2 ст.77 КАС України суд зазначає, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків акту перевірки щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії у період з 01.04.2020 до 22.04.2020, не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у цей період.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.10.2020.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екогаличпродукт» (81532, Львівська область, Городоцький район, село Шоломиничі, вул. Шкільна, 10; код ЄДРПОУ - 40925687) до Головного управління ДПС у Львівській області (79013, м. Львів, вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ -43143039) про визнання протиправним та скасування рішення № від 28.10.2020 року, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 28.10.2020 року за № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екогаличпродукт» (81532, Львівська область, Городоцький район, село Шоломиничі, вул. Шкільна, 10; код ЄДРПОУ - 40925687) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ - 43968090), суму сплаченого судового збору у розмірі 7500, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна