Справа № 640/19346/20
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 640/19346/20

адміністративне провадження № К/9901/45175/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролаб» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 640/19346/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролаб» до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві, Державної установи "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", посадової особи, головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Турі Наталії Іванівни, посадової особи, начальника Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Байраченка Дмитра Олександровича, посадової особи, лікаря з комунальної гігієни відділу організації санітарно-епідеміологічних досліджень Голосіївського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський міський лабораторний центр МОЗ України" Галюк Оксани Віталіївни, посадової особи, начальника Голосіївського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський міський лабораторний центр МОЗ України" Матвієнко Алли Павлівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ТОВ «Євролаб» (далі також - позивач) із адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві (далі також - відповідач-1, ГУ ДПСС в м. Києві), Державної установи "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" (далі також - відповідач-2), Посадової особи, головного спеціаліста відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Турі Наталії Іванівни (далі також - відповідач-3), Посадової особи, начальника Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Байраченка Дмитра Олександровича (далі також - відповідач-4), Посадової особи, лікаря з комунальної гігієни відділу організації санітарно-епідеміологічних досліджень Голосіївського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський міський лабораторний центр МОЗ України" Галюк Оксани Віталіївни (далі також - відповідач-5), Посадової особи, начальника Голосіївського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський міський лабораторний центр МОЗ України" Матвієнко Алли Павлівни (далі також - відповідач-6), в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність суб`єктів владних повноважень: посадових осіб Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві та Державної установи «Київський міський лабораторний центр МОЗ України» в частині порушення вимог Конституції України та нормативних актів, що визначають основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, порядок забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, його захисту від інфекційних хвороб, а також епідеміологічного обстеження (розслідування) осередку інфекційної хвороби під час позапланового заходу 20 березня 2020 року та оформлення його результатів стосовно ТОВ «Євролаб»;

- визнати протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю, та скасувати індивідуальний акт у формі розпорядження Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві № 3 від 20 березня 2020 року «Про запровадження протиепідемічних заходів» стосовно ТОВ «Євролаб», що видане (підписано) керівником структурного підрозділу ГУ ДПСС в м. Київ - начальником Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Байраченко Дмитро Олександровичем;

- визнати протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю, та скасувати індивідуальний акт у формі наказу Державної установи «Київський міський лабораторний центр МОЗ України» № 27 від 20 березня 2020 року «Про проведення епідеміологічного розслідування» стосовно ТОВ «Євролаб», що видане (підписано) керівником структурного підрозділу ДУ КМЛЦ - начальником Голосіївського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ «Київський міський лабораторний центр МОЗ України» Матвієнко Алла Павлівною;

- зобов`язати суб`єктів владних повноважень - Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві та Державну установу «Київський міський лабораторний центр МОЗ України» утриматися від здійснення заходів щодо епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб до прийняття (затвердження) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, та державної реєстрації нормативно-правового акту, що визначає Порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб згідно вимог ст.36 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 640/19346/20 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунктів «а» - «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Так, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер, тому не може вважатися винятковим випадком.

Щодо посилань скаржника на те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що вони мають формальний характер та є безпідставними, оскільки не зазначена конкретна справа, при розгляді якої позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у конкретній іншій справі.

Крім того скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норму матеріального права та не врахував висновки викладені у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а також щодо відсутності висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

На підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтувань підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролаб» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 640/19346/20.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді А. Ю. Бучик

Л. В. Тацій