Справа № 560/14153/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

24 грудня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 20 вересня 2021 року № 014963/22-01-24-08/ про застосування штрафних санкцій та нарахування ОСОБА_1 пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.10.2014 по 20.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючий орган не мав законних підстав для винесення та направлення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, так як позивач звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки з 31 липня 2014 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що підставою для звільнення від сплати єдиного внеску є заява фізичної особи-підприємця та копія військового квитка або іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, однак позивач такі документи контролюючому органу не надавав. Вказує, що положення пункту 9-2 частини другої розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 не містять норми щодо звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, прийнятих на військову службу за контрактом.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у період з 10.11.2006 по 08.09.2021 перебував на обліку як фізична особа-підприємець; види діяльності 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний).

Згідно із записами військового квитка серії НОМЕР_1 позивач проходив військову службу: з 31.07.2014 по 25.09.2015 у військовій частині НОМЕР_2 (фельдшер); з 21.10.2015 у військовій частині НОМЕР_3 (санітарний інструктор); з 01.02.2018 по 31.12.2019 у військовій частині НОМЕР_4 ; з 01.09.2019 по 31.12.2019 у військовій частині НОМЕР_4 (старший оператор); з 01.01.2020 у військовій частині НОМЕР_4 (старший оператор).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 від 15.08.2014 № 127 рядовий ОСОБА_1 з 31 липня 2014 року перебуває на мобілізації у військовій частині НОМЕР_5 , м. Хмельницький.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.09.2015 № 290 рядовий ОСОБА_1 , призваний Хмельницьким ОМВК Хмельницької області 31 липня 2014 року фельдшером ВОС-837, вважається тимчасово призначеним на посаду, зарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_4 № 2018 р. молодший сержант ОСОБА_1 у період з 20.12.2015 по 19.01.2016, з 17.05.2016 по 20.09.2016, з 12.02.2017 по 21.05.2017 приймав безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення Антитерористичної операції виконував службові (бойові) завдання у складі штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до довідки 7 окремої автомобільної санітарної роти від 05 березня 2019 року № 70 старший солдат ОСОБА_1 у період з 31.08.2014 по 26.09.2015 брав участь в антитерористичній операції у складі військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_6 від 03.01.2020 № 349 молодший сержант ОСОБА_1 у період з 08.08.2019 по 13.12.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримувань збройній агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_6 від 20.08.2020 № 616 позивач з 03 серпня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримувань збройній агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_6 від 30.09.2021 № 1209 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 та у періоди з 10.03.2021-24.03.2021, 06.05.2021-14.05.2021, 17.05.2021-20.05.2021, 15.06.2021-18.06.2021, 22.06.2021-25.06.2021, 29.06.2021-02.07.2021, 06.07.2021-03.09.2021 перебував у службовому відрядженні.

21.10.2015 ОСОБА_1 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина пп НОМЕР_3 ) до завершення особливого періоду.

11.12.2017 позивач підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина НОМЕР_4 ) строком на три роки.

16.11.2020 позивач підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина НОМЕР_6 ) строком на три роки.

Головним управління ДПС у Хмельницькій області 20 вересня 2021 винесено рішення щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 014963/22-01-24-08/, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкцій та нарахування пені на загальну суму 5799,15 грн за період з 21.10.2014 до 20.05.2021.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкція про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 9-2 розділу VIII Закону № 2464-VI, пункту 3 розділу V Інструкції № 449, під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява особи, яка бере добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до податкового органу такою особою протягом 10 днів після її демобілізації або після закінчення лікування (реабілітації).

Абзацом шостим пункту 9-2 розділу VIII Закону № 2464-VI передбачено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться і в Інструкції № 449. Зокрема, пунктом 7 розділу ІV якої передбачено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 20 Закону № 2232-ХІІ на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби, зокрема, особи рядового складу, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі - на військову службу за контрактом осіб рядового складу.

Згідно з пунктом 18 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції Указу Президента № 417/2015 від 14.07.2015 року), перший контракт про проходження військової служби укладається з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Таким чином, наведеними законодавчими нормами передбачено, що особи, які призиваються під час мобілізації, на особливий період, в тому числі, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, можуть виконувати обов`язки військової служби як з укладенням контракту так і без нього. Така правова ситуація як укладення контракту, не змінює статусу осіб, які виконують обов`язки військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як вже зазначалась, позивач з 31.07.2014 був призваний на військову службу, 21.10.2015 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина пп НОМЕР_3 ) до завершення особливого періоду; 11.12.2017 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина НОМЕР_4 ) строком на три роки; 16.11.2020 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (військова частина НОМЕР_6 ) строком на три роки; продовжує проходи службу по цей час.

Суд зазначає, що оскільки позивач продовжує проходити військову службу, а заява про звільнення від сплати єдиного внеску під час призову на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації подається фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації, підстави для подання такої заяви позивачем відсутні. Тому суд відхиляє доводи відповідача про необхідність подання позивачем заяви про звільнення від сплати єдиного внеску у зв`язку із проходженням служби.

На підставі наведених правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що норми пункту 9-2 розділу VIII Закону № 2464-VI, які звільняють фізичних-осіб підприємців, призваних в порядку мобілізації, на особливий період від сплати єдиного внеску на весь строк служби, поширюють свою дію і на позивача.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача, що положення пункту 9-2 частини другої розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не містять норми щодо звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, прийнятих на військову службу за контрактом.

Відповідно до норм частини третьої статті 39 Закону № 2232-ХІІ за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. У разі не провадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації, нарахування податків і зборів таким фізичним особам-підприємцям не здійснюється.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 року у справі № 260/117/19.

Оскільки позивач під час проходження військової служби у період проведення мобілізації не здійснював підприємницьку діяльність, нарахування йому податків і зборів не здійснюється.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами разом з Конвенцією як джерело права, та яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та / чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява № 39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06).

Окрім того, в силу вимог пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ураховуючи наведене, сплата єдиного внеску роботодавцем позивача за контрактом (Міністерство оброни України в особі командира військової частини) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 260/117/19.

За нормами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки нарахування податків і зборів позивачу під час проходження військової служби у період проведення мобілізації не здійснюється і відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску, рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області № 014963/22-01-24-08/ від 20 вересня 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, а тому розподіл судових витрат, згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області № 014963/22-01-24-08/ від 20 вересня 2021 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 грудня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап