Справа № 500/1374/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1374/21 пров. № А/857/19493/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року (суддя першої інстанції Мартиць О.І., м. Тернопіль, повний текст складено 06.09.2021)

В С Т А Н О В И В :

24 березня 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації автозаправної станції "ТІК" фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом знеструмлення до повного усунення порушень зазначеній у даній заяві.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 16.01.2021 по 25.01.2021 було проведено планову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки території будівлі (споруд) приміщення та обладнання автозаправної станції "ТІК" за адресою: 48177, Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Плебанівка та встановлено ряд порушень, які загрожують життю та здоров`ю людей, отже є підстави для застосування відповідного заходу реагування і зупинення експлуатації об`єкт до повного усунення порушень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2021 року позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду задоволено повністю. Застосовано захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації автозаправної станції "ТІК" за адресою: с. Плебанівка, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48177 шляхом знеструмлення.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, таке постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та постановити нове - про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що за результатами перевірки було складено припис від 25 січня 2021 року №3 , яким зобов`язано було підприємця усунути виявлені порушення до 26 квітня 2021 року. При цьому апелянт зазначив, що по мірі можливості ним було усунуто значну частину виявлених порушень, що підтверджено актом позапланової перевірки від 17 червня 2021 року. Також за результатами повторної перевірки інспектором було складено припис про усунення виявлених порушень і строк виконання встановлено до 17 вересня 2021 року. Отже, на момент прийняття судом рішення цей строк не закінчився і підстав для застосування заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автозаправної станції у суду не було. Також апелянт зауважив, що за результатами перевірки 5 жовтня 2021 року було встановлено, що майже всі порушення, крім двох, ним були усунуті. Отже, зупинення експлуатації автозаправної станції шляхом знеструмлення у даному випадку є неспівмірним заходом. Крім того, зауважив, що порушення, які залишились неусунутими, не є критичними і не становлять прямої загрози життю і здоров`ю людей. Отже, є підстави для відмови в позові.

Представник апелянта Никитюк Р.І. у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі доводам.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи .

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області в період з 16.01.2021 по 25.01.2021 проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності автозаправної станції "ТІК", розташованої за адресою: с. Плебанівка Теребовлянського району Тернопільської області.

25.01.2021 складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №3, згідно якого виявлено такі порушення вимог нормативних актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей:

1. Не виготовлена проектна документація на реконструкцію АЗС, зокрема: реконструкцію будівлі операторської, влаштування автогазозаправного пункту та автомийки.

2. Наказом (інструкцією) по АЗС не встановлено відповідний протипожежний режим.

3. АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

4. Приміщення розташовані на другому поверсі, службове приміщення на першому поверсі будівлі операторської та приміщення будівлі автомийки АСЗ, не обладнано системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей в частині систем оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку евакуювання.

5. АЗС не забезпечено зовнішнім протипожежним водопостачанням.

6. Керівник та оператори АЗС не пройшли навчання з питань пожежної безпеки.

7. Керівник не пройшов функціональне навчання з питань цивільного захисту.

8. Не проведено замір опору ізоляції електромережі у всіх приміщеннях будівель АЗС.

9. На усі електрощитові АЗС не вивішано схеми підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту.

10. Не проведено перевірку (ревізію) пристроїв захисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів будівель АЗС із складанням акта, в якому вказуються виявлені дефекти.

11. Територію АЗС не забезпечено первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками ВП-100 - 1 шт., ВП-9 -3 шт., ВВК-5 - 3 шт.) згідно норм належності.

12. Не проведено технічне обслуговування трьох наявних вогнегасників ВП-9.

13. Переносні вогнегасники у всіх приміщеннях будівель АЗС не розміщено шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті 1,5 м від рівня підлоги.

14. Пожежний щит на території АЗС недоукомплектований первинними засобами пожежогасіння, а саме: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2x2 м - 1 шт., гаки - 3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт.

15. АЗС не забезпечено переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні.

16. АЗС не забезпечено набором інструментів з металу, що не утворює іскор для відкривання і закривання пробок металевої тари та проведення інших робіт у вибухонебезпечних зонах.

17. Не вивішано на території АЗС, на видних місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки.

18. Не вивішано на видних місцях в будівлі операторської АЗС плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі.

19. Територію та приміщення будівель АЗС не забезпечено відповідними знаками безпеки.

20. Не розроблено та не вивішано на видних місцях інструкції щодо виконання вимог техногенної безпеки та порядку дій персоналу у разі виникнення аварійних ситуацій.

21. Не встановлено на АЗС інформаційно - довідковий куточок з наглядною інформацією про заходи безпеки та поведінку населення у разі виникнення аварії.

22. Не проведено ідентифікацію об`єкта щодо визначення ПНО.

23. Не розроблено паспорт ПНО та не направлено його в страховий фонд документації.

24. Не розроблено декларацію об`єкта підвищеної небезпеки та не проведено її експертизу.

25. Не розроблено план локалізації і ліквідації наслідків аварій на АЗС.

З метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в акті 25.01.2021 ФОП ОСОБА_1 винесено припис №3 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідно до статті 69 Кодексу цивільного захисту України, частини восьмої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", пункту 48 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 №1052.

У подальшому було проведено повторну перевірку відповідача на предмет дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Згідно акта від 17.06.2021 №104 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) встановлено такі порушення:

1. Не виготовлена проектна документація на реконструкцію АЗС, а саме будівлю операторської, влаштування АГЗП, автомийки.

2. АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

3. АЗС не забезпечено переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні.

4. Не проведено ідентифікацію об`єкта щодо визначення ПНО.

5. Не розроблено паспорт ПНО та не направлено його в страховий фонд документації.

6. Не розроблено декларацію об`єкта підвищеної небезпеки та не проведено її експертизу.

7. Не розроблено ПЛАС.

Вказані порушення не усунуті відповідачем відповідно до припису від 25.01.2021 №3.

Суд першої інстанції, розглянувши спір, дійшов висновку, що наявні порушення при здійсненні відповідачем господарської діяльності в своїй сукупності створюють загрозу життю та здоров`ю людей і є підстави для застосування крайнього заходу реагування повного зупинення експлуатації об`єкту.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V.

Статтею 47 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до підпункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

За нормами частини першої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Згідно з частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду. (частина друга статті 70 Кодексу цивільного захисту України).

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Заходи реагування до суб`єкта господарювання не застосовуються у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису.

Визначення небезпечного чинника надано в пункті 26 статті 2 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкту перевірки є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент вирішення спору в суді першої інстанції відповідач, здійснюючи експлуатацію автозаправної станції, усунув більшість встановлених порушень.

Разом з тим, залишились неусунутими станом на 6 вересня 2021 року сім суттєвих порушень, а саме :

1. Не була виготовлена проектна документація на реконструкцію АЗС, а саме будівлю операторської, влаштування АГЗП, автомийки:

2. АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

3. АЗС не забезпечено переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні.

4. Не проведено ідентифікацію об`єкта щодо визначення ПНО.

5. Не розроблено паспорт ПНО та не направлено його в страховий фонд документації.

6. Не розроблено декларацію об`єкта підвищеної небезпеки та не проведено її експертизу.

7. Не розроблено ПЛАС.

АЗС, як об`єкт підвищеної небезпеки, за законом вважається джерелом небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру, тобто таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру. Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм.

Зокрема, колегія суддів вважає, що автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення призначена для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів, як наприклад, евакуювання людей, виклик пожежно-рятувальних підрозділів, відключення або блокування (розблокування) інших інженерних систем. Невлаштування систем протипожежного захисту збільшує час виявлення пожежі, що, у свою чергу, призводить до несвоєчасних заходів щодо евакуації людей та матеріальних цінностей та може призвести до отримання травм, загибелі людей, що знаходяться в будівлі, та значних матеріальних втрат.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання ст.1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. «Справедливого балансу» не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення в справі «Трегубенко проти України»).

Тобто порушення ст.1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014р. в справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питаннях (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді заборони експлуатації автозаправної станції слід застосувати з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу також на те, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації автозаправної станції, є тимчасовим заходом, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень, направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Той факт, що після винесення судом рішення 6 вересня 2021 року, відповідачем також додатково були усунуті певні порушення, що підтверджено актом від 5 жовтня 2021 року, не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення і відмови в позові, оскільки відповідач вправі після усунення порушень, які стали підставою для звернення до суду, звернутися до контролюючого органу з вимогою про зняття встановлених обмежень.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо незакінчення строку виконання припису на момент вирішення справи Тернопільським окружним адміністративним судом, оскільки необхідність застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації об`єкта підвищеної небезпеки пов`язано саме з наявністю порушень, а не з виконанням обов`язкових вимог контролюючого органу щодо їх усунення.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а тому такі було правильно задоволено.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що визначення способу виконання рішення суду зупинення експлуатації об`єкта відноситься до повноважень управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій і підстав для визначення такого судом, зокрема шляхом знеструмлення автозаправної станції, при вирішенні спору про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у суду немає.

При цьому, апеляційний суд також зауважує, що знеструмлення автозаправної станції перешкоджатиме усуненню відповідачем встановлених перевіркою порушень, зокрема, встановленню сигналізації.

Отже, в цій частині доводи представника апелянта є доречними.

На підставі вищевикладеного, рішення суду необхідно змінити, виключивши з його резолютивної частини вказівку суду щодо шляху повного зупинення експлуатації автозаправної станції «ТІК» в с. Плебанівка Теребовлянського району Тернопільської області - знеструмлення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, виключивши з абзацу другого резолютивної частини слова «шляхом знеструмлення».

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 23.12.2021.