Справа № 640/20836/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 10.10.2019 № 81-2 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 03.10.2019 № 80-7 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 про відмову у відводі Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 03.10.2019 № 80-7;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 про відмову у відводі Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 10.10.2019 № 81-2;

- визнати протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди шляхом надання Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури кваліфікаційної справи позивача, яка містить у собі його персональні дані;

- зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Волинської області утриматися від поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури прийняті за результатами розгляду скарг особи, яка взагалі не мала права їх подавати, оскільки права скаржника жодним чином не були порушені, а рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту є актом індивідуальної дії та стосуються виключно прав та інтересів особо, щодо якої вони були прийняті.

Також, позивач стверджує, що існували підстави для відводу Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. , оскільки існують сумніви у його об`єктивності та неупередженості.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 № VI-004/2021, № VI-005/2021.

Визнано протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди шляхом надання Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури кваліфікаційної справи ОСОБА_1 , яка містить у собі персональні дані ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог - відмовити.

У апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань, які подавались до суду першої інстанції.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що кожному надається право оскаржити до ВКДКА рішення, яке було прийняте відповідною кваліфікаційною палатою будь-якої КДКА регіону, та жодних обмежень щодо суб`єктоного складу скаржників законодавством не передбачено.

На думку апелянта, голову робочої групи Кухаря О.І. уповноважено на звернення до ВКДКА протягом строку, встановленого чинним законодавством.

Оскільки під час здійснення перевірки кваліфікаційної справи позивача, ВКДКА були виявлені порушення Порядку №270, відтак підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт наділення Кухаря О.І. представницькими повноваженнями на подачу відповідної скарги.

До того ж, позивач звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийняв законне та обгрунтоване рішення, під час вирішення справи належним чином дослідив всі обставини справи.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Волинської області рішенням від 03.10.2019 № 80-7 допустила ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю.

10 жовтня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Волинської області прийнято рішення № 81-2, яким затверджено результати складання кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 та видано йому про складання кваліфікаційного іспиту.

У подальшому позивачем, на підставі рішення Ради адвокатів Волинської області від 15.05.2020 № 2/46-14 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.05.2020 серії ВЛ № 1242.

Розпорядженням Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Л.П. від 27.05.2020 № 85 створено робочу групу по вивченню питань, порушених у скаргах окремих адвокатів щодо недотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, процесу проходження стажування та видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, зокрема, ОСОБА_1 , з метою проведення відповідної перевірки на наявність порушень.

Пунктом 3 вказаного розпорядження вирішено звернутися до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарною комісії адвокатури щодо надання оцінки питанням, порушеним у скаргах окремих адвокатів, стосовно дотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, зокрема, позивачем.

11 червня 2020 року за № 13673 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшла скарга Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 03.10.2019 № 80-7 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та за № 13674 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 10.10.2019 № 81-2 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Листом від 12.06.2020 № 2691 голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилков С.В. на підставі пункту 3.39 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури просив Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Волинської області направити матеріали кваліфікаційної справи відносно ОСОБА_1 .

Рішенням від 30.06.2021 № VI-004/2021 Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури скаргу Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. задовольнила частково. Скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 03.10.2019 № 80-7 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури від 30.06.2021 № VI-005/2021 скаргу Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. задоволено. Скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 10.10.2019 № 81-2 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порушення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарної комісією адвокатуру під час прийняття скарг на рішення КДКА Волинської області є самостійною та достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування, тому такі рішення підлягають скасуванню.

Крім того, оскільки дії КДКА Волинської області щодо поширення персональних даних позивача без його згоди шляхом надання ВКДКА кваліфікаційної справи, яка містить у собі персональні дані позивача, не тільки суперечать наведеним вимогам законодавства України, але й порушують його особисті права і інтереси, а тому такі дії є протиправними.

Однак, так як права позивача у частині поширення його персональних даних, КДКА Волинської області не порушувалися, тому в частині позовних вимог стосовно зобов`язання утриматись від вчинення певних дій судом першої інстанції було відмовлено.

Крім того, оскільки позивачем не було надано доказів, які б підтверджували ті обставини, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймала рішення про відмову у відводі Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. від провадження, тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону №5076-VI недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону №5076-VI адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 8 Закону № 5076-VI передбачено умови допуску до складення кваліфікаційного іспиту. Так, особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури перевіряє відповідність особи вимогам, установленим частинами першою та другою статті 6 цього Закону. З метою перевірки повноти та достовірності відомостей, повідомлених особою, яка виявила бажання стати адвокатом, і за наявності письмової згоди такої особи кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, кваліфікаційна палата або визначений нею член палати можуть звертатися із запитами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, що зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати необхідну інформацію.

Строк розгляду заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту не повинен перевищувати тридцяти днів з дня її надходження.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про: 1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту; 2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту.

Особі, яка звернулася із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту, повідомляється про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття. У разі прийняття рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту в рішенні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в обов`язковому порядку зазначаються причини такої відмови.

Рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Згідно статті 9 Закону №5076-VI кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Організація та проведення кваліфікаційного іспиту здійснюється кваліфікаційною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Порядок складення кваліфікаційних іспитів, методика оцінювання та програма кваліфікаційних іспитів затверджуються Радою адвокатів України. Рада адвокатів України може встановити плату за складення кваліфікаційного іспиту та порядок її внесення.

Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту.

Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту дійсне протягом трьох років з дня складення іспиту. Зразок свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту затверджується Радою адвокатів України.

Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом тридцяти днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.

Аналіз наведених вище норм Закону та Порядку свідчить про те, що рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, водночас рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено тільки особою, відносно якої воно прийнято. Крім того, саме особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може оскаржити таке рішення до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

При цьому, Законом не передбачено можливість оскарження рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права зазначених осіб вони не мають.

Вказаними вище висновками спростовуються доводи апелянта про те, що кожному надається право на оскарження до ВКДКА будь-якого рішення, яке було прийнято кваліфікаційною палатою будь-якої КДКА регіону, а також про те, що жодних обмежень щодо суб`єктивного складу скаржників законодавством не передбачено.

При цьому, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (частина перша статті 52 Закону № 5076-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 52 Закону № 5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури:

1) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури;

2) узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури;

3) виконує інші функції відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною п`ятою статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право:

1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін;

2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення;

4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Частиною сьомою статті 52 Закону №5076-VI визначено, що рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Установчим документом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується з`їздом адвокатів України (частина десята статті 52 Закону № 5076-VI).

У свою чергу, Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури затверджено 09.06.2017 рішенням звітно-виборного з`їзду адвокатів України 2017 року.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, скарги на рішення про допуск позивача до складення кваліфікаційного іспиту та про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту було подано заступником Голови Ради адвокатів України Кухарем О.І., тобто особою, якої вказане рішення не стосується.

Таким чином, заступник Голови Ради адвокатів України Кухар О.І. не є та не може бути суб`єктом оскарження названих рішень, а відтак у ВКДКА не виникає повноважень на розгляд скарг та, відповідно, прийняття будь-яких рішень за наслідками їх розгляду, окрім як відхилення скарг.

Крім того, з моменту допуску позивача до складення кваліфікаційного іспиту рішення про допуск позивача до складення кваліфікаційного іспиту вичерпало свою дію та не підлягало оскарженню, що було додатковою підставою для відхилення скарги.

Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо оскарження актів індивідуальної дії, висловлені у постановах від 16.10.2018 у справі №9901/415/18 та від 18.12.2018 у справі №9901/657/18, а також у постановах Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №640/12695/19, від 31.03.2021 у справі №640/17408/19.

Доводи апелянта щодо не врахування судом першої інстанції частини першої статті 36 Закону № 5076-VI, згідно якої право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку мова йде про допуск особи до складання іспиту та отримання відповідного свідоцтва, а не про поведінку адвоката.

Щодо доводів тверджень апелянта про те, що в даному випадку Голова Робочої групи Кухар О.І. оскаржував рішення КДКА Волинської області (органу регіонального адвокатського самоврядування) не як фізична особа, а як представник загальнодержавного органу адвокатського самоврядування - Ради адвокатів України, на яку покладено відповідні повноваження, визначені Законом та Статутом Національної асоціації адвокатів України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно статті 55 Закону № 5076-VI Рада адвокатів України:

1) складає порядок денний, забезпечує скликання та проведення з`їзду адвокатів України;

2) визначає квоту представництва, порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів регіонів, з`їзду адвокатів України;

3) забезпечує виконання рішень з`їзду адвокатів України;

4) здійснює організаційне, методичне, інформаційне забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України, здійснює контроль за діяльністю рад адвокатів регіонів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України та надання витягів з нього;

5) затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги;

6) встановлює розмір та порядок сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, забезпечує їх розподіл і використання (якщо з`їздом адвокатів України прийнято рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування та визначено напрями їх використання);

7) визначає розмір відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

8) сприяє діяльності рад адвокатів регіонів, координує їх діяльність;

9) сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів;

10) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Національної асоціації адвокатів України відповідно до призначень коштів і майна, визначених статутом Національної асоціації адвокатів України та рішеннями з`їзду адвокатів України;

11) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад адвокатів регіонів, їх голів, скасовує рішення рад адвокатів регіонів;

12) визначає друкований орган Національної асоціації адвокатів України;

13) забезпечує ведення офіційного веб-сайту Національної асоціації адвокатів України;

14) виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з`їзду адвокатів України.

Вичерпний перелік повноважень Ради адвокатів України наведений також у ІІ розділі Положення про Раду адвокатів України.

Втім, ні у Законі, ні у Положенні не передбачено права Ради адвокатів України розглядати скарги на рішення КДКА регіонів, а також подавати скарги на рішення КДКА регіонів до ВДКА.

Крім того, ні Закон ні Положення про Раду адвокатів України не наділяє заступника Голови Ради адвокатів України здійснювати представництво Ради адвокатів України у ВДКА, а також правом від імені Ради адвокатів України, або посадової особи Ради адвокатів України оскаржувати рішення КДКА регіону.

Слід зазначити, що позивачем були вчинені всі залежні від нього дії щодо отримання статусу адвоката, у тому числі складено кваліфікаційний іспит та отримано відповідне свідоцтво. Станом на час складення позивачем іспиту КДКА Волинської області була уповноваженим органом на видачу свідоцтв про складання кваліфікаційного іспиту адвокатами. На момент отримання позивачем свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту підстави вважати цей документ недійсним були відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.06.2021 № VI-004/2021, № VI-005/2021.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди шляхом надання Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури кваліфікаційної справи ОСОБА_1 , яка містить у собі персональні дані ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, правовідносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних на території України регулюються Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних», іншими законами та підзаконними нормативно-правовими актами, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Таким чином, заява про допуск до складання кваліфікаційного іспиту для отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, подана до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області разом із доданими до нею документами та копіями документів, однозначно містять відомості про позивача, як фізичну особу та дозволяють конкретно його ідентифікувати, тобто містять його персональні дані.

Зокрема, заява про допуск до складання кваліфікаційного іспиту містить його анкетні дані, дату народження, адресу його проживання, номер засобу зв`язку. Аналогічно, анкетні дані містять всі інші документи та їх копії, які надані ним до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області разом із заявою про допуск до складання кваліфікаційного іспиту.

У той же час, частина перша статті 6 вказаного Закону закріплює загальні вимоги до обробки персональних даних, відповідно до яких мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. У разі зміни визначеної мети обробки персональних даних на нову мету, яка є несумісною з попередньою, для подальшої обробки даних володілець персональних даних повинен отримати згоду суб`єкта персональних даних на обробку його даних відповідно до зміненої мети, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України, а відповідно до пункту 1 Розділу 2 Порядку особа, яка виявила бажання набути статус адвоката, звертається до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

Таким чином, єдиною метою надання дозволу на обробку персональних даних, в даному конкретному випадку, яка визначена в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних - Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області, в розумінні Закону України «Про захист персональних даних» є отримання допуску до складання кваліфікаційного іспиту, його успішне складання та подальше набуття статусу адвоката.

При цьому, пунктом 3.39 Регламенту ВКДКА регламентовано, що ВКДКА протягом десяти днів із дня отримання скарги витребовує матеріали дисциплінарної (кваліфікаційної) справи, у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури зобов`язана не пізніше десяти календарних днів з дня отримання листа ВКДКА про витребування зазначених матеріалів направити їх до ВКДКА.

Таким чином, хоча положення Регламенту ВКДКА й зобов`язують Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону направити витребувані матеріали до ВКДКА, однак такі положення, згідно імперативних вимог частини першої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», не позбавляють Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону, як володільця персональних даних, обов`язку отримати згоду від суб`єкта персональних даних на обробку його даних відповідно до вже зміненої мети, у разі зміни такої мети.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, ВКДКА розпочала розгляд скарги вже на той момент, коли позивач набув статусу адвоката, а тому розгляд вказаної скарги не був і не міг бути одним з етапів, пов`язаних з набуттям цього статусу, тобто навіть теоретично не міг бути сумісним із досягненням тієї мети, заради досягнення якої позивачем подавалася до КДКА Волинської області заява про допуск його до складання кваліфікаційного іспиту та надавався дозвіл на обробку його персональних даних.

З огляду на вказане, КДКА Волинської області, надаючи до ВКДКА витребувані матеріали кваліфікаційної справи позивача, на виконання вимог статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», зобов`язана була отримати від позивача згоду на обробку його персональних даних, без отримання якої не мала права передавати до ВКДКА персональні дані позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії КДКА Волинської області щодо поширення персональних даних позивача без його згоди шляхом надання ВКДКА кваліфікаційної справи, яка містить у собі персональні дані позивача, не тільки суперечать наведеним вимогам законодавства України, але й порушують його особисті права і інтереси, а тому є протиправними.

При цьому, у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити, так як під час вирішення даної справи не є необхідним дослідження матеріалів кваліфікаційної справи позивача.

Щодо клопотання про залучення третіх осіб колегія суддів відзначає, що оскаржувані дії та рішення зачіпають права та інтереси виключно позивача і жодним чином не впливають на права та інтереси Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України чи заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря Олексія Івановича, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаного клопотання.

Стосовно клопотань про залишення позовної заяви без розгляду слід зазначити наступне.

Як зазначає апелянт, подаючи даний позов, позивач обгрунтував свої позовні вимоги на доказах, які мають штучний характер, до того ж позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду із позовною заявою в частині вимог до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо направлення кваліфікаційної справи та поширення персональних даних позивача.

Оскільки про факт направлення вказаним відповідачем кваліфікаційної справи позивача до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури було відомо позивачу ще у 2020 році, тому позивачем не було дотримано строк звернення до суду.

У силу вимог частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія Волинської області листом від 13.07.2021 № 56/21 надала відповідь на адвокатський запит від 09.07.2021 щодо надання інформації про передачу персональних даних та повідомила про те, що 05.11.2020 надіслано матеріали кваліфікаційної справи стосовно позивача до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, вказане свідчить про дотримання позивачем строку звернення до суду.

Щодо зловживання позивачем процесуальними правами, суд зазначає наступне.

Статтею 45 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У даному випадку, ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу. Слід враховувати, що наведений у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У той же час, сама по собі незгода апелянта з даним позовом не може свідчити про безпідставність позовних вимог та наявність у діях позивача ознак зловживання правами, оскільки посилання апелянта грунтується виключно на суб`єктивних та оціночних твердженнях та не підтверджується очевидними та беззаперечними доказами та зводяться до незгоди відповідача з позовними вимогами.

Оскільки факт зловживання процесуальними правами апелянтом не доведено, а тому слід відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук