Справа № 420/5921/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5921/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Грачук В.С.

За участю сторін:

Представника позивача: Яковенко О.В.

Представників відповідача: Бушилової Ю.О., Безуглої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1100 від 08 травня 2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до працівників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №692о/с від 29 травня 2020 року в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 01 червня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02 червня 2020 року по день ухвалення рішення судом;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 01 червня 2020 року;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправними, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Так ОСОБА_1 зазначає, що на день звільнення його з органів поліції підозри у скоєнні злочину йому оголошено не було, обвинувальний акт відносно позивача щодо подій, які мали місце 05.03.2020 року, до суду не направлявся. Також, за твердженням позивача, висновок службового розслідування не містить в собі обґрунтованих посилань та доказів порушення зазначених в наказі правових актів.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 11.09.2020 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження сторони у справі надали відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 95-103), відповідь на відзив (т. 2 а.с. 36-39), заперечення на неї (т. 2 а.с. 41-43), а також додаткові пояснення та письмові докази по суті обставин справи.

Ухвалами суду від 15.10.2020 року, 01.04.2021 року, 10.06.2021 року провадження у справі було зупинено та в подальшому поновлено відповідно ухвалами від 24.02.2021 року, 10.06.2021 року, 30.11.2021 року.

30.11.2021 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 13.12.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, та просив їх задовольнити.

Представники Головного управління Національної поліції в Одеській області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечували з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов та наполягали, що оскаржувані накази є законним та обґрунтованим, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

06 березня 2020 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла доповідна записка начальника Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області щодо внесення слідчим відділом відомостей до ЄРДР №0000654 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та можливої причетності до вчинення протиправних дій за вказаним фактом співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 14-15).

06 березня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було прийнятого наказ №597 про призначення службового розслідування у формі письмового провадження. Доручено його проведення дисциплінарній комісії (т. 1 а.с.113-114).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 квітня 2020 року №797 було продовжено термін службового розслідування до 04.05.2020 року (т.1 а.с.122).

29.04.2020 року начальником ГУ НП в Одеській області було затверджено висновок службового розслідування за фактами внесення відомостей в ЄРДР за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 і ч. 2 ст. 365 КК України, щодо протиправних дій працівників ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області відносно громадянки ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 124).

Так у висновку зазначено про порушення позивачем вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 26 ч. 1 ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 43, ч.ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ч.ч. 1, 2 ст. 207, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208, ч.ч. 2, 3 ст. 246 КПК України, п. 13 розділу VI, п. 89 розділу VII та п. 3 розділу VIII Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 05.05.2016 року №07, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п.п. 6, 7 Розділу другого Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, Присяги поліцейського та посадової інструкції оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області (т.1 а.с. 32).

08.05.2020 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1100, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за скоєння дисциплінарного проступку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 143-152).

29.05.2021 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №692о/с (по особову складу) позивача відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення було звільнено зі служби в поліції з 01.06.2020 року (т. 1 а.с. 161).

Не погоджуючись із зазначеними наказами від 08 травня 2020 року №1100 та від 29 травня 2020 року №692о/с та вважаючи їх протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/5921/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов та відзив на нього, відповідь на відзив, заперечення на неї та письмові докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, заслухавши свідків, оцінивши заяви по суті справи та досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 64 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VIIІ. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі-Дисциплінарний статут) затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення. У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо. У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Згідно ст. 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно п. 1, 2, 4, розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 5 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Згідно п. 1 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Аналіз змісту викладених норм дає підстави для висновку про те, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а також є несумісним з поняттям «гідно нести високе звання поліцейського».

Згідно п. 26 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 43, ст. 44 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є: 1) наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про: - кримінальні правопорушення, що готуються; - осіб, які готують вчинення кримінального правопорушення; - осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання; - осіб безвісно відсутніх; - розвідувально-підривну діяльність спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб проти України; - реальну загрозу життю, здоров`ю, житлу, майну працівників суду і правоохоронних органів у зв`язку з їх службовою діяльністю, а також осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя; співробітників розвідувальних органів України у зв`язку із службовою діяльністю цих осіб, їх близьких родичів, а також осіб, які конфіденційно співробітничають або співробітничали з розвідувальними органами України, та членів їх сімей з метою належного здійснення розвідувальної діяльності; 2) запити повноважних державних органів, установ та організацій про перевірку осіб у зв`язку з їх допуском до державної таємниці і до роботи з ядерними матеріалами та на ядерних установках, а також осіб, яким надається дозвіл на перебування без супроводу в контрольованих та стерильних зонах, зонах обмеженого доступу, що охороняються, та критичних частинах таких зон аеропортів; 3) випадки, передбачені статтею 17 Закону України "Про розвідку".

Згідно ст. 207, 208 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Слідчий зобов`язаний повідомити прокурора про прийняття рішення щодо проведення певних негласних слідчих (розшукових) дій та отримані результати. Прокурор має право заборонити проведення або припинити подальше проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно п.п. 6, 7 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються: до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР; у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу №1100 від 08 травня 2020 року в частині застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції слугували матеріали службового розслідування, зокрема, висновок службового розслідування за фактами внесення відомостей в ЄРДР за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 (незаконне позбавлення волі або викрадення людини) і ч. 2 ст.365 (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) Кримінального кодексу України, щодо протиправних дій працівників ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області відносно громадянки ОСОБА_4 , затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 29 квітня 2020 року.

Згідно висновку службового розслідування від 29 квітня 2020 року членами комісії встановлено, наступне:

« 06.03.2020 року на адресу керівництва ГУ НП в Одеській області надійшла доповідна записка керівництва Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області №9/1195 про те, що 06.03.2020 року слідчим відділом вказаного відділу поліції розпочато кримінальне провадження №0000654 за фактом незаконного позбавлення волі гр. ОСОБА_4 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. До вчинення протиправних дій міг бути причетний, зокрема, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 .

Згідно інформаційної довідки СВ Малиновського ВП в м. Одесі від 16.03.2020 року №38/1680, що 17.03.2020 року надійшла до УКЗ ГУНП, будь-які доручення для здійснення оперативно-розшукових заходів (слідчих (розшукових) дій) по кримінальним провадженням, розпочатим по злочинам у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у тому числі відносно гр. ОСОБА_4 , капітану поліції ОСОБА_5 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 та лейтенанту поліції ОСОБА_6 не надавались.

У відповідності до довідок режимно-секретного сектору Малиновського ВП в м.Одесі від 20.03.2020 року №38/218 дск, №38/219 дск та №38/220 дск, що також надійшли до УКЗ ГУНП, у провадженні вказаних працівників поліції справ оперативних обліків та контрольних проваджень за ст. 307 КК України з об`єктом ОСОБА_4 не було.

Згідно довідки УКР ГУНП в Одеській області від 30.03.2020 року №2/1-2122, яка 31.01.2020 року надійшла до УКЗ ГУНП за вх.№ 9/1579, капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 будь-які заяви (матеріали) відносно гр. ОСОБА_4 до єдиного обліку Національної поліції України не реєстрували, відомості до ЄРДР відносно неї слідчими не вносились та відповідних доручень слідчих вказані працівники поліції не виконували. Оперативно-розшукових справ відносно гр. ОСОБА_4 , яка б готувалась до скоєння кримінальних правопорушень, також не заводилось.

05.03.2020 року, як встановлено дисциплінарною комісією з довідки Одеського управління ДВБ Національної поліції України від 06.03.2020 року та з пояснення гр. ОСОБА_4 , капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 отримали інформацію про те, що 03.03.2020 року мешканець м. Одеси гр. ОСОБА_7 , 1989 року народження, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст.186 ч. 2 (грабіж) КК України, який особисто знайомий з гр. ОСОБА_4 , передав останній пакунок, у якому знаходитися наркотична речовина. Вказаний пакунок, як ствердила під час службового розслідування гр. ОСОБА_4 , вона повинна була передати громадянину на ім`я ОСОБА_8 , який, у свою чергу, повинен був передати їй грошові кошти у сумі 1 000 грн. Вивченням відповідної бази, що входить до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, встановлено, що у березні 2020 року будь-яка інформація щодо вчинення гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_4 протиправних дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в журналі ЄО Малиновського ВП в м. Одесі не реєструвалась.

Як встановлено у ході службового розслідування, капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 , у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ч.ч. 2, 3 ст. 246 КПК України, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги поліцейського та посадових інструкцій, перевищуючи свої повноваження, без відкриття кримінального провадження, у тому числі відповідної оперативно-розшукової справи, безпідставно (без письмових доручень, постанов слідчого, вказівок прокурора, ухвал слідчого судді) здійснили оперативно-розшукові заходи (слідчі (розшукові) дії), за результатами яких встановили гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_4 , яких запідозрили у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Крім цього, вказані працівники поліції, у порушення вимог п.п. 6, 7 розділу другого Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, інформацію щодо вчинення гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_4 протиправних дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, від єдиного обліку Національної поліції України укрили та в ЖЄО Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП, не зареєстрували.

Також під час службового розслідування встановлено, що 05.03.2020 року у вечірній час капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 прибули до будинку АДРЕСА_1 , де у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, ч. 1, ч. 2, ч. З ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ч.ч. 2, 3 ст. 246 КПК України, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги поліцейського та посадових інструкцій, перевищуючи свої повноваження, без відкриття кримінального провадження, у тому числі заведення відповідної оперативно-розшукової справи, безпідставно (без письмових доручень, постанов слідчого, вказівок прокурора, ухвал слідчого судді) здійснили оперативно-розшукові заходи (слідчі (розшукові) дії), за результатами яких затримали гр. ОСОБА_4 під час передачі нею пакунку. У цей час, як ствердила гр. ОСОБА_4 , до неї підійшли чоловіки, як у подальшому (під час проведення слідчих дій по кримінальному провадженню) їй стало відомо, працівники відділу кримінальної поліції Малиновського ВП в м. Одесі капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 , які повідомили про її затримання за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та застосували до неї заходи фізичного впливу (загинання руки за спину). Зі слів опитаної, вказані працівники поліції 05.03.2020 перевозили її на автомобілях «Toyota Саmгу», номерний знак НОМЕР_1 , та «Mitsubishi» (номерні знаки їй невідомі). Як вказала гр. ОСОБА_4 , вказані працівники поліції безпідставно вилучили її мобільний телефон. Після цього, як стверджує опитана, на вказаному автомобілі вони прибули до темного провулку, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де звинуватили її у незаконному збуті наркотичних речовин та почали погрожувати терміном ув`язнення. Лише після цього, зі слів опитаної, вказані особи представились працівниками поліції та один з них, пред`явив службове посвідчення. Зі слів гр. ОСОБА_4 , вказані працівники поліції вступили з нею в корупційні стосунки, пов`язані з вимаганням від останньої неправомірної вигоди у сумі 10 000 доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності. Вказані дії, як стверджує опитана, були поєднанні з психологічним тиском, а саме погрозами притягнути її до кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, як зазначила у поясненні гр. ОСОБА_4 , вона була змушена погодитися на вказані вимоги та за допомогою мобільного телефону телефонувала своїм знайомим, у яких вказаної суми не було. У подальшому, як вказує опитана, вона була змушена зателефонувати своїй матері - ОСОБА_9 , якій пояснила ситуацію. Під час телефонної розмови, як стверджує гр. ОСОБА_4 , її матір погодилась передати працівникам поліції грошові кошти та попросила їх приїхати до місця проживання. Через деякий час, зі слів опитаної, вона та працівники поліції прибули до будинку АДРЕСА_4 , де знаходиться ветеринарна клініка. З урахуванням відеозаписів та пояснення гр. ОСОБА_4 , дисциплінарна комісія встановила, що капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 , у порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, безпідставно затримали та тривалий час утримували гр. ОСОБА_4 без складання відповідних процесуальних документів.

Опитані в ході службового розслідування гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснення своєї доньки - гр. ОСОБА_4 , в частинні її телефонних дзвінків, незаконного затримання та вимагання у останньої грошових коштів працівниками поліції, підтвердили. Гр. ОСОБА_10 також повідомив, що 05.03.2020 у вечірній час він виходив на вулицю, щоб поговорити з особами, які повинні були прибути за грошима. На вулиці він дійсно бачив двох осіб, які по словесному опису доньки, були працівниками поліції. Вказані особи, як вказує опитаний, повідомили йому, що прогулюються та швидко віддалились від нього. У подальшому, як вказав гр. ОСОБА_10 , за викликом на спецлінію « 102» прибули працівники поліції, з якими він проїхався по АДРЕСА_4 , де зустрів свою доньку, що знаходилась у стресовій ситуації. Зі слів гр. ОСОБА_10 , донька йому розповіла про протиправні дії працівників поліції, які її затримали та вимагали грошові кошти. Гр. ОСОБА_9 повідомила, що особи, які вимагали кошти, через доньку сказали, щоб 10 000 доларів передала саме вона. Однак, зі слів опитаної, до працівників поліції виходив її чоловік, оскільки вона знаходилась у стресовій ситуації. Про викрадення і вимагання грошових коштів на спецлінію « 102» повідомила сусідка, до якої вона заходила з приводу цих подій.

Дисциплінарною комісією встановлено, що 06.03.2020 року о 00 год. 04 хв. до чергової служби Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП з спецлінії « 102» надійшло повідомлення щодо викрадення гр. ОСОБА_4 та вимагання від неї грошових коштів. Вказану подію було зареєстровано в ЖЄО Малиновського ВП в м. Одесі за №6026. На місце події направлялась слідчо-оперативна група відділу поліції. 06.03.2020 року слідчим відділом вказаного відділу поліції було розпочато кримінальне провадження №0000654 за фактом незаконного позбавлення волі гр. ОСОБА_4 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. 11.03.2020 вказане кримінальне провадження було направлено за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, оскільки до вчинення вказаного кримінального правопорушення були причетні працівники ВКП Малиновського ВП в м. Одесі.

Опитаний в ході службового розслідування заступник начальника ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_11 повідомив, що 06.03.2020 під час бесіди з капітаном поліпі: ОСОБА_5 , який користувався автомобілем «Тоуоtа Саmrу», номерний знак НОМЕР_1 , останній зізнався, що з 05 на 06 березня 2020 року він, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 проводили заходи, пов`язані з виявленням осіб, які збувають наркотичну речовину. Про вказаний факт, як стверджує опитаний, він одразу доповів підполковнику поліції ОСОБА_12 , що також підтвердив у своєму пояснені останній. Майор поліції ОСОБА_11 та підполковник поліції ОСОБА_12 факт надання вказаним працівникам поліції незаконних вказівок, у тому числі щодо проведення незаконних оперативно-розшукових заходів, заперечили.

Вивченням службової діяльності капітана поліції ОСОБА_5 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та лейтенанта поліції ОСОБА_6 встановлено, що у відповідності до посадових інструкцій, на останніх покладались обов`язки, пов`язані із здійсненням оперативно-розшукових заходів по розкриттю та попередженню злочинів, які скоєнні на території адміністративної дільниці №2 та №3. Однак, капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 посадові інструкції та вимоги законодавчих актів України, у тому числі наказів МВС України, належним чином не виконували. Так, на момент перевірки, яку у березні 2020 року здійснювали працівники УКР ГУНП, у провадженні капітана поліції ОСОБА_5 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та лейтенанта поліції ОСОБА_6 знаходилось по одній особовій справи та по три справи оперативного супроводження по кримінальним провадженням. Однак, капітан поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_6 , у порушення вимог п. 13 розділу VI, п. 89 розділу VII та п. 3 розділу VIII Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 05.05.2016 року №07, своєчасно відповідні оперативні інформації, що містились в особових справах, не перевіряли та жодної із справ оперативного супроводження по кримінальним провадженням до свого провадження не прийняли. Вказані порушення підтверджуються довідкою УКР ГУНП від 30.03.2020 року №2/1-2122, яка 31.03.2020 надійшла до УКЗ Головного управління (вх. № 9/1579).

Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що у діях, зокрема старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 26 ч. 1 ст. 23, ч. ч. 1, 2 ст. 29, ч. ч. 1, 3 ст. 43, ч. ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 3, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оперативно- розшукову діяльність», ч. ч. 1, 2 ст. 207, п. п. 1,2 ч. 1 ст. 208, ч. ч. 2, 3 ст. 246 КПК України, п. 13 розділу VI, п. 89 розділу VII та п. 3 розділу VIII Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 05.05.2016 року №07, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п. п. 6, 7 Розділу другого Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, Присяги поліцейського та посадової інструкції оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області.

Суд зауважує, що допитані під час судового розгляду справи в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_10 підтвердили обставини, викладені в письмових поясненнях, які надавались ними під час здійснення службового розслідування.

Також, виявлені під час службового розслідування обставини та події підтверджуються довідками Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, відеозаписами, довідками про результати вивчення відеозаписів стаціонарних камер.

Тобто, під час проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією було встановлено, що позивачем, вчинено дисциплінарний проступок, що виразився у особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, допущенні прорахунків в оперативно-розшуковій діяльності, негласній роботі (несвоєчасній перевірці оперативної інформації по відповідним справам), неприйнятті до провадження трьох справ оперативного супроводження по кримінальним провадженням, невинесенні з цього приводу відповідних постанов, укритті від обліку і нереєстрації в ЖЄО Малиновського ВП в м. Одесі інформації щодо можливих протиправних дій гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_4 , пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, незаведені з цього приводу відповідної оперативно-розшукової справи, перевищенні своїх повноважень, пов`язаних із безпідставним проведенням (05.03.2020 року) оперативно-розшукових заходів (негласних слідчих (розшукових) дій стосовно гр. ОСОБА_4 ), безпідставному її затриманні 05.03.2020 року (без складання відповідних процесуальних документів), застосуванні заходів фізичного впливу (загинання руки за спину), утриманні, позбавлення волі останньої (у автомобілях), вимаганні від неї неправомірної вигоди, що у подальшому призвело до відкриття 06.03.2020 року СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області кримінального провадження №0000654 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у тому числі 10.03.2020 року слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві, кримінального провадження №0000248 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та неінформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника.

Разом з тим, належних, допустимих та достатніх доказів на спростування встановлених порушень, позивачем та його представником ані під час проведення службового розслідування, ані під час розгляду справи, не надано.

При цьому під час проведення службового розслідування позивач відмовився від надання будь-яких пояснень щодо обставин, які досліджувались дисциплінарною комісією (т. 1 а.с. 25, 183).

Суд зауважує, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19.

Також суд зауважує, що діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

При цьому для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання поліцейського і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів поліції, необхідно установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника поліції, зашкодила репутації працівника поліції та авторитету поліції, викликала негативний громадський резонанс.

На думку суду Дисциплінарна комісія належним чином з`ясувала всі обставини, які мали значення для прийняття оскаржуваних рішень, навела мотиви, за яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку.

При цьому суд враховує посилання відповідача, що події, які відбулись 05.03.2020 року з точки зору стороннього розсудливого спостерігача набули широкого розголосу та суспільного резонансу, та є такими, що дискредитують звання поліцейського й негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Також суд при винесенні рішення в даній адміністративній справі враховує, що Верховним судом, неодноразово зазначалось, що застосування дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які порочать працівника поліції, не є тотожним кримінальній відповідальності за вчинення таких дій. Підставою для висновків службового розслідування є обставини вчинення позивачем дій, що порочать звання працівника поліції і можуть викликати сумнів в об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів поліції.

Суд зазначає, що ним в рамках розгляду даної адміністративної справи не досліджується питання наявності або відсутності складу кримінальних правопорушень в діях позивача, а надається правова оцінка обставинам вчинення ним дисциплінарного проступку, наявності або відсутності доказів щодо його вчинення. Відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання працівника поліції. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, хоч і прийнято у тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно позивача, водночас ґрунтується на самостійних правових підставах та доказах, отриманих в ході службового розслідування.

При вирішенні даного спору слід враховувати також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18 червня 2019 року у справі №9901/699/18 про те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою.

За таких умов суд при вирішенні справи не приймає в обґрунтування протиправності оскаржуваних наказів твердження представника позивача про закриття відносно ОСОБА_3 відповідним підрозділом ДБР кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 статті 284 КК України (встановлення відсутності складу кримінального правопорушення).

При цьому, суд зауважує, що Комісія не вирішувала питання обґрунтованості обвинувачення позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, а лише перевіряла обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб поліції в частині дотримання норм професійної етики, та наявності в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку.

Також суд критично ставиться до посилань представника позивача у судовому засіданні на те, що відеозаписи, які досліджувалися Головним управління Національної поліції в Одеській області при проведенні службового розслідування, були отриманні відповідачем з порушенням процедури, оскільки були витребувані у приватних осіб, а не у державних органів, оскільки чинним законодавством не встановлено заборони для відповідача при здійсненні службового розслідування в повній мірі досліджувати обставини подій, що відбувались та збирати відповідні докази на їх підтвердження чи спростування.

Крім того, відповідність подій, що відображені на відеозаписі наданого відповідачем до суду та дослідженого під час проведення службового розслідування, фактичним обставинам справи були підтвердженні свідком гр. ОСОБА_4 як під час перегляду зазначених відеозаписів під час проведення службового розслідування, так і під час її допиту в якості свідка в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що ним в межах повноважень та із дотриманням процедури, в порядок та спосіб, що передбачені законом, за наявності для цього фактичних та правових підстав було обґрунтовано винесені оскаржувані накази від 08 травня 2020 року №1100 та від 29 травня 2020 року 692о/с, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання їх протиправними та скасування, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Філатова, 15) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 23 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.