Справа № 160/1456/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/1456/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Рубан А.В.

за участі представника позивача Буліч Н.В., представника відповідачів Армашової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 160/1456/21 (суддя І інстанції Дєєв М.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора (відповідач-1), Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (відповідач-2), Дніпропетровської обласної прокуратури (відповідач-3) про визнання протиправними і скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення про неуспішне проходження прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора від 19 листопада 2020 року № 33, яке прийняте відповідачем-2;

- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 24 грудня 2020 року № 1086к про звільнення позивача з посади прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1;

- поновити позивача на посаді прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 з дня звільнення, а саме з 30 грудня 2020 року або на рівнозначній посаді в органах Дніпропетровської обласної прокуратури, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

- стягнути з відповідача-3 на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення, а саме з 30 грудня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Також просив рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржені наказ про звільнення та рішення третьої кадрової комісії неправомірно припиняють трудові відносини позивача, порушують його право на працю, інші трудові права та законні інтереси, а також право брати участь в управлінні державними справами через службу в органах прокуратури, а крім того - порушують гарантії незалежності прокурора в частині особливого порядку його звільнення з посади. Також, позивач зазначив, що склад Третьої кадрової комісії обласних прокуратур слід вважати сформованим протиправним чином, у зв`язку з чим Третя кадрова комісія обласних прокуратур не є повноважним органом, не мала права проводити засідання та не була правомочна приймати рішення. Також апелянтом вказано, що посиланням в наказі від 24 грудня 2020 року № 1086к на пункт 9 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», як на підставу для звільнення, грубо порушені права позивача, оскільки на день прийняття оскарженого наказу, рішень стосовно реорганізації прокуратури Дніпропетровської області чи навіть початку такої реорганізації прокуратури не приймалось. Вважає, що оскаржений ним наказ не відповідає вимогам Закону України «Про прокуратуру», а також посилання у ньому на Закон № 113-ІХ і його «Прикінцеві та перехідні положення» є безпідставним та таким, що порушують його права, що є підставою для скасування зазначеного наказу. Також зазначає, що створені комісії не можуть бути ідентифіковані як, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, які уповноважені призначати та проводити атестації прокурорів. На думку позивача процедура атестації по відношенню до нього проведена не відповідно до Закону, а на підставі та у порядок, який визначений наказами Генерального прокурора, що суперечить Конституції України та Закону України «Про прокуратуру». Вказує, що накази Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, від 17.10.2019 № 233 та від 10.09.2020 № 424 не пройшли процедуру державної реєстрації, а отже є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства і не можуть бути прийнятими до виконання, а тому підлягають скасуванню у судовому порядку.

Від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач працював в органах прокуратури з 23.09.1999 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1998 (т. № 1 а.с. 42-43).

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі Закон № 113-ІХ), яким передбачено створення у системі органів прокуратури Офісу Генерального прокурора, офісів обласних прокуратур.

На виконання викладених вимог Закону, наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі Порядок № 221) (т. № 1 а.с. 158-167).

Позивач 04.10.2019 на підставі пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ звернувся до Генерального прокурора з заявою про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та для цього просив допуск до проходження атестації (т. № 1 а.с. 187).

Наказом Генерального прокурора від 10.09.2020 № 424 створено Третю кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур і затверджено її склад (т. № 1 а.с. 181-182).

Рішенням Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 19.11.2020 № 33 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» прокурор Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_1 вважається таким, що неуспішно пройшов атестацію, у зв`язку з тим, що останній за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набрав 51 бал, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, не був допущенний до проходження наступних етапів атестації та визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію (т. № 1 а.с. 219).

Наказом прокурора Дніпропетровської області від 24.12.2020 № 1086к позивача звільнено з посади прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020, із зазначенням в якості підстави рішення кадрової комісії № 3 (т. № 1 а.с. 44-43).

Вважаючи рішення кадрової комісії та наказ про звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому також просив поновити його на посаді та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення кадрової комісії є обґрунтованим і таким, що містить мотиви його прийняття. Крім того, кадрові комісії це колегіальні органи, які не входять до структури Генеральної прокуратури України і створені для забезпечення проведення атестації прокурорів. Доводи позивача щодо незаконної діяльності третьої кадрової комісії обласних прокуратур є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки вказана комісія була створена наказами Генерального прокурора. Наказ про утворення третьої кадрової комісії, яка забезпечувала супроводження атестації позивача, не був оскаржений ані позивачем, ані жодним іншим прокурором. Враховуючи викладене, визначення складу комісій, вимог до осіб, що можуть бути її членами, а також порядку роботи комісій є дискреційними повноваженням Генерального прокурора. Відтак, і перевірка кандидатів у члени комісій на їх відповідність встановленим Генеральним прокурором вимогам виключно компетенцією останнього. Зазначив, що підставою звільнення є не ліквідація або реорганізація органу прокуратури, чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а настання події, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», тобто рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що наказ Прокуратури Дніпропетровської області від 24.12.2020 № 1086к виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання цього наказу протиправним та скасування відсутні. В той же час, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, то в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову а задоволенні позову повністю.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі Закон № 1697).

Згідно з частиною 1 статті 4 вказаного Закону організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, діючій до внесення змін Законом України від 19.09.2019 № 113-IX) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

З приписами п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону № 1697 до повноважень керівника обласної прокуратури відноситься призначення на посади та звільнення з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку

Законом № 113-IX, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону № 1697.

Так, відповідно до пп. 2 п. 21 Закону № 113-IX у статті 7 Закону № 1697 у частині першій: пункт 1 викладено в такій редакції: « 1) Офіс Генерального прокурора»; у пункті 2 слово «регіональні» замінити словом «обласні»; у пункті 3 слово «місцеві» замінити словом «окружні»; пункт 4 виключити.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону № 1697 (у редакції Закону № 113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX).

Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом № 113-IX та наведеними вище нормами цього Закону визначено основну її мету та специфіку, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури, про правильно зазначив у постанові і суд першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 1697 усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.

На виконання пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 затверджений Порядок проходження прокурорами атестації (далі Порядок № 221).

Зазначений Наказ оприлюднений на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 04.10.2019.

Відповідно до пунктів 1, 9 та 10 розділу I Порядку № 221 атестація прокурорів це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, зазначена у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

Відповідно до зазначеної норми позивачем на адресу Генерального прокурора подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію (т. № 1 а.с. 187).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач підписав зазначену заяву власноруч, без примусу, скарг щодо її форми чи змісту не подавав. Доказів зворотного позивачем не надано.

Зі змісту цієї заяви встановлено, що позивач погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора; позивач усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX, позивача буде звільнено з посади прокурора.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Порядку № 221 тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 221 встановлено, що прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складання іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

До матеріалів справи долучено інформацію (роздруківку) про деталі іспиту позивача, з якої слідує, що позивач набрав 51 бал, при цьому, наведено перелік питань, що були поставлені перед позивачем; варіанти відповідей на кожне з питань з зазначенням правильної; перелік наданих на ці питання відповідей безпосередньо позивачем (т. № 1 а.с. 188-218).

Відомості стосовно збоїв у роботі комп`ютерної техніки, з використанням якої проводилося тестування, в матеріалах справи відсутні. Скарги щодо порушень процедури проведення іспиту позивачем не подавались.

19 листопада 2020 року кадровою комісією № 3 прийнято рішення № 33, відповідно до якого позивач визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію, оскільки за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 51 бал, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту (т. № 1 а.с. 219).

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рішення кадрової комісії є обґрунтованим та таким, що містить мотиви його прийняття.

Наказом Прокуратури Дніпропетровської області від 24.12.2020 № 1086к позивача звільнено на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020. Наказ обґрунтовано підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX (т. № 1 а.с. 44-45).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що мотиви, якими позивач обґрунтовує свою позицію стосовно необхідності скасування оскарженого наказу про звільнення, фактично зводяться до його незгоди з положеннями Закону № 113-ІХ та Порядку № 221, які, на його думку, порушують права та гарантії позивача, що визначені Конституцією України.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що положення Закону № 113-IX є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а тому відсутні правові підстави для їх незастосування.

Так, підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах позивач знаходився у стані повної правової визначеності, коли маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності не міг не усвідомлювати юридичних наслідків неуспішного проходження атестації.

Доводи позивача стосовно протиправності спірного наказу у зв`язку з відсутністю обставин, зазначених у пункті 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697, а саме ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, або скорочення чисельності прокурорів, є безпідставними, оскільки позивач звільнений у зв`язку з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ним атестації, а не у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури або скороченням чисельності прокурорів, що підтверджується безпосереднім посиланням у наказі саме на підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, яким чітко визначено, за якою підставою звільняється прокурор у разі неуспішного проходження ним атестації.

Оскільки юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором регіональної прокуратури, апеляційний суд доходить висновку, що наказ Прокуратури Дніпропетровської області від 24.12.2020 № 1086к виданий на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання цього наказу протиправним та скасування відсутні.

Стосовно твердження позивача про неповноважність складу кадрової комісії, яка прийняла оскаржене рішення про неуспішне проходження ним атестації, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 221, проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора.

Вимоги до формування складу кадрових комісій, а також порядок їх роботи затверджені наказом Генерального прокурора від 3 жовтня 2019 року № 221 «Про затвердження порядку проходження прокурорами атестації» (зі змінами, внесеними наказами Генерального прокурора від 17.12.2019 № 336, від 04.02.2020 № 65, 19.02.2020 № 102) та наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року № 233 «Про затвердження Порядку роботи кадрових комісій» (зі змінами, внесеними наказами Генерального прокурора та виконувача його обов`язків від 17.12.2019 № 337, від 04.02.2020 № 65, від 13.03.2020 № 145).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 233 комісії з атестації утворюються у складі шести осіб, з яких не менше трьох особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями.

Згідно з п. 8 Порядку № 233 комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії.

Відповідно до зазначених вимог Третя кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур створена у складі шести осіб, що сторонами не заперечується.

Оскаржене рішення про неуспішне проходження позивачем атестації прийнято комісією у складі 5 осіб, про що свідчать їх підписи в цьому рішенні, тобто більшістю від її складу, у зв`язку з чим доводи апелянта про неповноважність комісії є безпідставними.

Крім того, з цього приводу колегія суддів зазначає також про відсутність будь-яких судових рішень, якими були б визнані протиправними дії або рішення відповідних органів по формуванню складу комісій, складанню тестів або використання на іспиті комп`ютерних програм.

Доводи позивача про прийняття оскарженого рішення на підставі неіснуючого Порядку проходження прокурорами атестації також є безпідставними, оскільки у рішенні від 19 листопада 2020 року № 33 посилання на наказ Генерального прокурора від 03.10.2020 № 221 є очевидною опискою, тому що такий наказ прийнятий в дійсності 03.10.2019. Іншого наказу про затвердження Порядку проходження прокурорами атестації не існує. Наказ же від 03.10.2019 № 221 оприлюднений на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 04.10.2019, що сторонами не заперечується. У суду немає сумнівів, що кадровою комісією при проведенні атестації позивача застосовувався Порядок проходження прокурорами атестації, затверджений саме цим наказом Генерального прокурора. Описка в рішенні кадрової комісії стосовно року видання наказу про затвердження Порядку не може бути підставою для скасування оскаржених рішень, оскільки суть привалює над формою.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, то в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають, про що також правильно зазначено судом першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції прийнято правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Повний текст судового рішення складений 23 грудня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 160/1456/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21 грудня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко