Справа № 480/4268/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2021 року Справа № 480/4268/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
представника позивача - Хурсенко С.О.,
представника відповідача - Великодньої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4268/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що уповноваженою особою позивача було виконано усі вимоги частини 2 статті 53 МК України щодо надання повного обсягу необхідних для визначення розміру митної вартості документів, які не містили а ні розбіжностей, а ні неповноти заявлених даних, що свідчило про відсутність підстав для додаткового витребування інших документів.
Зокрема, на виконання вимог п.1 ч.2 цієї статті декларантом надано пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс), специфікацію № 1 до контракту, митну декларацію країни відправлення, договір-заявку на перевезення вантажів, довідку про транспортні витрати від 12.02.2021. На виконання пункту 2 ч.2 ст. 53 МК України декларантом надано контракт із виробником (продавцем) товару від 09.02.2021 № 09/02. На виконання пункту 3 - надано рахунок-фактуру (інвойсу із зазначенням вартості кожної товарної одиниці поставки); на виконання пункту 4 - надано платіжне доручення в іноземній валюті від 17.02.2021 SWIFT ASK, згідно з яким ТОВ «Автомода» проведено перерахування (сплату) 100% вартості партії товару на рахунок Продавця згідно з умовами контракту; на виконання пункту 5 - пакувальний лист та специфікацію № 1 до контракту; на виконання пункту 6 - договір на надання транспортно- експедиторських послуг та довідку при транспортні витрати від 12.02.2021р.
Ліцензія на імпорт товару не надавалася, оскільки імпорт цього товару не підлягає ліцензуванню, що свідчить про дотримання декларантом п.7 ч.2 ст.53 МК України. Страхування імпортованого товару не здійснювалося і такі дії контрактом не передбачалися, що також підтверджено довідкою про транспортні витрати від 12.02.2021р., що свідчить про виконання декларантом вимог п.8 ч.2 цієї ж статті МК України.
Зазначає, що умови контракту, специфікація № 1, рахунок-фактура, платіжне доручення в іноземній валюті на перерахування вартості партії товару Продавцеві достовірно підтверджували розмір сплаченої позивачем ціни за імпортований товар. Інспектором митниці вимагалися до подання додаткові документи без наведення жодної аргументаці,ї на підтвердження яких «відсутніх відомостей» необхідне їх подання, тим більше, що контракт було укладено із виробником товару. Інформація біржових організацій про вартість товару або сировини також вимагалася безпідставно, адже імпортований товар не є предметом біржової торгівлі і не є сировиною. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, не були наявними у ТОВ «Автомода», тим більше їх виготовлення не було можливим в межах 10-денного строку, визначеного ч.3 ст.53 МК України.
Стосовно відсутності в митному органі інформації щодо витрат на транспортні послуги позивач зауважує, що до митниці було надано договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 11/11 від 11.11.2020 та довідку про транспортні витрати від 12.02.2021р., виданої ФОП ОСОБА_1 , в якій підтверджено вартість перевезення вантажу.
Вищевказаний договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполучення № 11/11 від 11.11.2020р. був наданий до митного органу декларантом випадково, оскільки в цей же час він оформлював поставку товарів для ТОВ «Автомода» від ООО «Спецпласт» і заповнював відповідну митну декларацію.
Більше того, відповідно до частин 10 та 1 1 статті 58 МК України для визначення митної вартості мають значення виключно витрати, понесені до місця ввезення на митну територію України, а не понесені в Україні, як зазначено інспектором митниці. Також твердження про відсутність даних про витрати на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України не мають відношення до визначення митної вартості, оскільки подальша господарська діяльність будь-якого суб`єкта із імпортованим ним товаром не впливає на митну вартість цього товару при його оформленні у режимі «імпорт» для ввезення на територію України з метою випуску у вільний обіг.
Стосовно відсутності в митному органі «інформації та документів щодо витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України» зазначає, що умова поставки FСА м.Хотьково (Франко перевізник (...назва місця) передбачає, що продавець виконує зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці і доставки вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику у цьому ж названому місці.
Відтак, витрати на навантаження/розвантаження товару поніс Продавець товару, а не позивач, тому такі витрати не є складовою митної вартості імпортованого товару. У свою чергу, відомості про вартість витрат на транспортування товару на територію України надавалися митному органу, а його страхування контрактом не передбачалося і відповідно не здійснювалося.
Стосовно тверджень про відсутність відомостей про вартість матеріалу та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів, і про прибуток, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, позивач посилається на те, що згідно з частиною 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Тому, відмова у митному оформленні товару за основним методом визначення митної вартості з наведених підстав, на думку позивача, є необґрунтованою, безпідставною та незаконною.
Ухвалою від 25.01.2021р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.82-92), в якому, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що оскаржуване рішення та картка відмови є правомірними, оскільки у цьому випадку позивач додатково поніс витрати у зв`язку з транспортуванням товару від г. Хотьково, Московская обл., РФ до місця ввезення товару на митну територію України.
Так, ч.2 ст.53 МК України у переліку документів, які мають подаватися декларантом в підтвердження заявленої митної вартості товарів, серед іншого, визначено транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6).
Під час митного оформлення товару за МД UA807290/2021/003575 позивачем було подано Договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №11/11 від 11.11.2020 року (далі - Договір), в якому визначено, що ТОВ «Транс Верналіс», надалі «Експедитор», в особі директора Шаповалова Сергія Євгенійовича, який діє на підставі Статуту, що є платником єдиного податку зі ставкою 5%, і ТОВ «Автомода» надалі «Замовник», в особі ОСОБА_2 , який діє на підставі статуту, що є платником на загальних обставинах, з іншого боку, уклали договір про те, що Експедитор зобов`язується від свого імені і за рахунок Замовника здійснювати організацію доставки вантажів в міжнародних сполученнях, залучаючи для здійснення перевезень третю сторону на підставі договору, укладеного між Експедитором та третьою стороною.
Відповідно до п.5.1 Договору для виконання послуг Замовник перераховує Експедитору суму зазначену в транспортній заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Сума включає в себе вартість послуг з перевезення і вартість послуг експедирування, розмір яких відображається в двох сторонньому акті і оплачується згідно виставленого рахунку.
У разі якщо сторони визначають в заявці на перевезення вантажу, що оплата повинна бути проведена після здійснення перевезення, підставою для оплати є рахунок - фактура і CMR (оригінали або факсові копії), акт виконаних робіт. Оплата здійснюється протягом п`яти банківських днів з моменту надання документів, якщо в заявці не вказано інше (п.5.3 Договору).
Проте, декларантом позивача до митного оформлення не надано транспорту заявку (п.5.1 Договору) на перевезення вантажу, тому не зрозуміло яка вартість послуг експедирування та коли повинна бути проведена така оплата - до моменту виконання перевезення чи після здійснення перевезення.
Також, декларантом позивача до митного оформлення не надано рахунок-фактура та акт виконаних робіт (п.5.3 Договору).
До митного органу ТОВ «Автомода» було подано лист від 12.02.2021 року №8 виданий від ФОП ОСОБА_1 , що підтверджує вартість перевезення товару.
Також до митного органу було подано міжнародну товаротранспортну накладну від 17.02.2021, перевізником товару відповідно до якої є ОСОБА_3 .
Зазначає, що позивачем під час митного оформлення не було надано договір щодо надання транспортних послуг між ТОВ «Автомода» та ФОП ОСОБА_1 , так само як не було надано договір між ТОВ «Автомода» та ОСОБА_3 .
Наголошує на тому, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів згідно з пунктами 5,6 частини 10 ст.58 МК України визначено як обов`язкові складові митної вартості при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.
В результаті аналізу наданих до митного оформлення документів було виявлено розбіжності: договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 11.11.2020 №11/11 містить посилання на Експедитора ТОВ «Транс Верналіс», однак в CMR перевізник вказаний Antoshkin Oleksandr а довідка про транспортні витрати №8 від 12.02.2021 року взагалі видана від ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про те, що декларантом позивача розрахунки здійснено на основі необ`єктивних даних, які не підтверджені документально, що є порушенням вимог частини 9 статті 58 МК України.
Отже, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом ТОВ «Автомода» пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості є необ`єктивними та не містять усіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.
18.02.2021р. повідомленням №2 декларант повідомив, що при подачі до митного оформлення ВМД, були подані всі існуючі документи. Надати будь-які додаткові відомості немає можливості.
Отже, в результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, декларантом не було надано документів, які б підтверджували задекларований рівень митної вартості товару.
Тому, керуючись частиною першою статті 55 МК України 18 лютого 2021 року відносно заявлених у МД товарів відповідачем законно та обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000263/2 (далі - Рішення).
Відтак, на думку представника митниці, підстави для визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови відсутні.
25.06.2021р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.105-107), відповідно до якої відповідачу було надано платіжне доручення в іноземній валюті від 17.02.2021 SWIFT (ASK) про сплату позивачем продавцеві у якості предоплати повну вартість партії товару, що постачалася згідно з митною декларацією, поданою позивачем відповідачу, у розмірі 377430,00 рос. руб. відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №1176 від 12.02.2021 року.
Платіжне доручення SWIFT (ASK) від 17.02.2021 є документом, що підтверджує митну вартість відповідно до п.4 ч.1 ст. 53 МК України, оскільки є банківським документом, що стосується оцінюваного товару, оскільки в ньому зазначено номер контракту, вартість 377430,00 рублів РФ, яка відповідає вартості товару, зазначеній в інвойсі №1176 від 12.02.2021 року, специфікації № 1 від 12.02.2021, а також той факт, що відповідно до умов контракту № 09/02 від 09.02.2021 року відправка товару здійснюється лише після його оплати.
Крім того, Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року № 216, не передбачає обов`язкового зазначення в реквізиті «Призначення платежу» такого документу, як специфікація
В наданій для митного оформлення CMR (товарно-транспортній накладній) № б-н від 17.02.2021 міститься вся необхідна інформація для ідентифікації вантажу, який перевозився відповідно до договору на перевезення вантажів № 09/02 від 09.02.2021 та довідки про транспортні витрати від 12.02.2021 - найменування вантажу, його вага, реєстраційний номер автомобіля.
Ухвалою від 25.06.2021р. підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.
30.06.2021р. представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив (а.с.134-138), згідно з якими в результаті аналізу наданих до митного оформлення документів було виявлено розбіжності: договір на надання транспортно- експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 11.11.2020р. №11/11 містить посилання на Експедитора ТОВ «Транс Верналіс» однак в CMR перевізник вказаний Antoshkin Oleksandr, а довідка про транспортні витрати №8 від 12.02.2021 року взагалі видана від ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином ця складова митної вартості документально декларантом не підтверджена, тому, на думку представника відповідача, прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2021/000263/2 від 18.02.2021 повністю відповідає вимогам, передбаченим ч.2 статті 55 Митного кодексу України.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, вважаючи його необґрунтованим з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив наступне.
18.02.2021 року декларантом до структурного підрозділу відповідача подано електронну митну декларацію № UA807290/2021/003575 (далі - МД), згідно з якою митниці пред`являлися до митного оформлення товари різних товарних позицій, у тому числі й:
2) Товар № 2: «Чохли на сидіння автотранспортній, засобів універсальні, всього 168 комплектів. До комплекту чохлів входить 2 чохла для спинки та 2 чохла для нижньої частини передніх сидінь (водія та переднього пасажира) та чохол, що закриває задній диван автомобіля; виготовлені з синтетичних текстильних матеріалів; виготовлені за ТУ2536-011-96304518- 2009. Виробник ООО «РТИ-Трейд», країна походження - RU», який придбано Позивачем в Російській Федерації за ціною 142800 рос.руб (графа 42 «Ціна товару» 2-го аркушу МД);
На виконання вимог частини 2 статті 334 та частини 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) уповноваженою особою позивача разом із МД подано такі скан-копії документів (що підтверджується відомостями графи 44 МД):
Загальна сума контракту складає 5 000 000 рос.руб. Ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, встановлюються в рос.руб. і вказуються в специфікації, що складається на кожну поставку. Специфікація на кожну поставку оформлюється згідно з пунктом 1.2. цього контракту. Протягом строку дії договору ціни можуть змінюватися продавцем в односторонньому порядку (розділ 4 контракту).
Також в пункті 5.1 контракту Продавець та Покупець узгодили, що Продавець являється виробником і експортером. Вантажовідправник вказується в специфікаціях, які являються невід`ємними частинами цього контракту. Продавець виробляє та постачає товар Покупцеві, який є покупцем та вантажоодержувачем, на умовах FCA м.Хотьково, Московська область, РФ згідно з Інкотермс-2010.
Покупець зобов`язаний оплатити партію товару в розмірі 100% передоплати протягом 30-ти банківських днів з дня підписання специфікації на кожну партію товару.
2) Пакувального листа від 12.02.2021 року (до інвойсу № 1176 від 12.02.2021 року), в якому вказано кількість товару, його вага нетто і брутто, кількість місць тощо, а також наведено розшифрування найменувань «комплект чохлів» та «комплект килимків».
3) Рахунку-фактури (інвойсу) № 1176 від 12.02.2021 року, в якому вказується перелік товарів, що входять до цієї партії, із 94 найменувань та їх загальна вартість у розмірі 377430,00 рос.руб. Також в інвойсі наведено розшифрування найменування «комплект килимків» і зазначено, що в такий комплект входить 4 килимка та 1 перемичка.
4) Специфікації № 1 від 12.02.2021 року, в якій вказувався перелік найменувань товару та їх вартість у розмірі 377430,00 рос.руб.
5) Платіжного доручення SWIFT (ASK) від 17.02.2021 року, згідно з яким позивач сплатив Продавцеві вартість партії товару, що постачалася згідно з цією МД, у розмірі 377430,00 рос.руб. (тобто, документально підтвердив ціну, що фактично сплачена за товар);
6) Товаротранспортної накладної від 17.02.2021, в якій вказано відправника і отримувача товару, вага товару, вартість партії (377430,00 рос.руб.), місце і дату завантаження товару (м.Хотьково, РФ, 17/02/2021). місце розвантаження товару (вузі. Харківська. 105. м.Суми, Україна) та скорочений опис товару:
7) Договору-заявки на перевезення вантажів № 11/11 від 11.11.2020, складеного Позивачем і ТОВ «Транс Верналіс» (експедитор), згідно з якою експедитор зобов`язався за рахунок ТОВ «Автомода» здійснювати організацію доставки вантажів в міжнародних сполученнях;
10- Митної декларації країни відправлення № 10013160/170221/0081498 від 17.02.2021р., в якій підтверджувалися ідентифікаційні відомості щодо даної імпортованої партії товарів.
Після прийняття МД до митного оформлення посадовою особою відповідача відносно визначення митної вартості імпортованих товарів направлено декларантові електронне повідомлення такого змісту:
«В зв`язку з надходженням до ВМВ запиту ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару № 1, 2,3, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів У відповідності до вимог п.5 cm.55 та п.4 cm.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих. що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні: б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якщо частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів. На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) Договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, транспортних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 9) договір (угоду, контракт) транспортних послуг. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні г них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
У відповідь на вказане електронне повідомлення митниці уповноваженою особою ТОВ «Автомода» направлено до митниці повідомлення від 18.02.2021р., в якому вказувалося, що при подачі для митного оформлення МД були подані всі існуючі документи і що додаткових документів на даний час немає можливості надати.
Відповідач після отримання від уповноваженої особи позивача вищевказаних повідомлень 18.02.2021р. виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/000263/2 (далі - Рішення), згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товарів скориговано таким чином:
1) Митну вартість товару № 1 скориговано «за резервним методом» і її розмір підвищено з 175,71 рос.руб. за 1 кг товару до 232,06 рос.руб. за 1 кг товару, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів на 8578,20 грн.;
3) Митну вартість товару № 3 скориговано «за другорядним методом - методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 166,8856 рос.руб. за 1 кг товару до 1664,2315 рос.руб. за 1 кг товару, що спричинило збільшення розміру митних платежів на 3618,23 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Зокрема, на виконання вимог п.1 ч.2 цієї статті декларантом надано пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс), специфікацію № 1 до контракту, митну декларацію країни відправлення, договір-заявку на перевезення вантажів, довідку про транспортні витрати від 12.02.2021. На виконання пункту 2 ч.2 ст. 53 МК України декларантом надано контракт із виробником (продавцем) товару від 09.02.2021 № 09/02. На виконання пункту 3 - надано рахунок-фактуру (інвойсу із зазначенням вартості кожної товарної одиниці поставки); на виконання пункту 4 - надано платіжне доручення в іноземній валюті від 17.02.2021 SWIFT ASK, згідно з яким ТОВ «Автомода» проведено перерахування (сплату) 100% вартості партії товару на рахунок Продавця згідно з умовами контракту; на виконання пункту 5 - пакувальний лист та специфікацію № 1 до контракту; на виконання пункту 6 - договір на надання транспортно - експедиторських послуг та довідку при транспортні витрати від 12.02.2021р.
Ліцензія на імпорт товару не надавалася, оскільки імпорт цього товару не підлягає ліцензуванню, що свідчить про дотримання декларантом п.7 ч.2 ст.53 МК України. Страхування імпортованого товару не здійснювалося і такі дії контрактом не передбачалися, що також підтверджено довідкою про транспортні витрати від 12.02.2021р., що свідчить про виконання декларантом вимог п.8 ч.2 цієї ж статті МК України.
За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Така ж позиція знайшла своє відображення у постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року».
З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч. ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Як вже зазначалося судом, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронними митними деклараціями, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності.
Зокрема, як було зазначено представником відповідача у судовому засіданні, в результаті аналізу наданих до митного оформлення документів було виявлено розбіжності: договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 11.11.2020р. №11/11 містить посилання на Експедитора ТОВ «Транс Верналіс», однак в CMR перевізник вказаний Antoshkin Oleksandr, а довідка про транспортні витрати №8 від 12.02.2021 року видана від ФОП ОСОБА_1 .
Так, відповідно до Інкотермс 2010 термін FCA (…namedplace) англ. FreeCarrier, або Франко перевізник (…назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Згідно з пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
Таким чином, під час імпорту товару на умовах FCA (Інкотермс 2010) вартість транспортування товару до митного кордону включається до митної вартості товару.
Варто зазначити, що вартість товару суою 377430рос.руб., вказана у міжнародній вантажній товарно-транспортній накладній від 17.02.2021р. (а.с.32), співпадає із вартістю цього ж товару, вказаною в інвойсі (а.с.26) та у специфікації №1 до договору №09/02 від 09.02.021р. (а.с.28, зворотній бік).
При цьому суд вважає необхідним відмітити, що положеннями п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно-експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Крім того, суд зазначає, що системний аналіз наведених норм МК України свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2019р. у справі № 804/7761/15 (№ К/9901/4756/18).
Проте, у повідомленнях митного органу відсутнє посилання на невідповідність саме в документах щодо транспортних витрат, що позбавило декларанта можливості її виправити, надіславши митному органу необхідну документацію.
Щодо ненадання декларантом позивача під час митного оформлення товару прайс-листа та калькуляції суд вважає необхідним відмітити, що контрактом №09/02 від 09.02.2021р. не передбачено передання покупцеві від продавця таких документів, а документи, перелічені у п.5.4, п.5.6 цього договору, були наявні у ТОВ "Автомода" під час митного оформлення товарів, а саме: інвойс, пакувальний лист, вантажна митна декларація, сертифікат походження товару.
Отже, позивач позбавлений можливості подати додаткові документи внаслідок їх відсутності у продавця та відсутності обов`язку продавця передати їх за договором постачання покупцеві разом із товаром або факсом чи електронною поштою.
Також суд погоджується із посиланнями представника на те, що, по-перше, посилання у 33-й графі Рішення на інше раніше прийняте рішення про коригування митної вартості, а ні МК України, а ні визначеними Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів не передбачено; а по-друге, 28.01.2021 року Сумським окружним адміністративним судом під час розгляді справу № 480/8680/20, залишеним без постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021р., вказане рішення № UA807000/2020/002409/2 визнано протиправним та скасовано.
Так, згідно з поясненнями представника позивача зниження рівня фактурної вартості імпортованих у двох партіях товару пов`язане із тим, що ТОВ «Автомода» здійснено імпорт товарів за частково ідентичним найменуванням, тому конкретні товарні позиції відрізняються за своїми ознаками, що визначені детально у пакувальних листах та специфікаціях.
Згідно з частиною 2 статті 59 МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Відтак, коригування митної вартості товару № 3 «комплект килимків ворсових універсальних - 33 комплектів, задекларованого у МД № UA807290/2021/003575 від 18.02.2021р., за ціною товару «комплект килимків ворсових в асортименті - 29 найменувань, 43 комплектів», задекларованого у МД № UA807290/2020/019970 від 20.08.2020р., проведено неправильно з тих підстав, що вартість такого товару за 1 кг ваги у першому та у другому випадку буде різною, оскільки таку вартість формують конкретні товарні найменування, вартість кожного з яких визначається їх виробником-експортером в специфікації залежно від їх характеристик.
Тобто, в специфікації № 1, поданою із МД № UA807290/2021/003575 від 18.02.2021р., вказується вартість одного комплекту універсальних ворсових килимків 620 рос.руб. за 1 комплект, тобто, ціна є однаковою для кожного комплекту килимків, в той час як в специфікації № 5, поданою із МД № UA807290/2020/019970 від 20.08.2020р., вказується ціна за 1 комплект ворсових килимків залежно від його конкретного найменування індивідуально для певної марки автомобіля (BMW,AUDI, FORD, DAEWOO,CHEVROLET та інші), тобто, ціна є різною для кожного комплекту килимків залежно від його характеристик.
Відтак, порівняння рівня ціни за 1 кг килимків універсальних із ціною 1 кг килимків, призначених для конкретних марок автомобілів, та відповідно різних цін за 1 комплект, є безпідставним та суперечить вимогам частини 2 статті 59 МК України.
З таких самих підстав проведено неправильно й коригування митної вартості товару № 2 «чохли для сидіння автотранспортних засобів універсальні...», оскільки порівняння рівня ціни за 1 кг чохлів для сидіння універсальних із ціною 1 кг чохлів для сидіння, призначених для конкретних марок автомобілів (SKODA, TOYOTA, MAZDA, KІА, FORD та інші), та відповідно різних цін за 1 комплект залежно від його характеристик є необґрунтованим та суперечить вимогам частини 2 статті 59 МК України.
Щодо коригування заявленої декларантом митної вартості товару № 1 «комплект килимків з вулканізованої гуми, в асортименті...» за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до частини 1 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
У свою чергу, пунктом 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) визначається, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібною товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Таким чином, у цьому конкретному випадку, при використанні резервного методу відповідачем було порушено відповідні принципи і положення Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), оскільки ним скориговано вартість товару № 1 за резервним методом за раніше «скоригованою» ним же вартістю такого товару, а не дійсною вартістю згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту та специфікації до нього, який було імпортовано позивачем кількома місяцями раніше.
При цьому, судове оскарження дій митниці щодо коригування попередньої партії товару, що передувало цій поставці товару, судом вже визнано протиправним.
Також при порівнянні ціни на «комплекти килимків з вулканізованої гуми», що вказані у специфікації № 1, поданою із МД № UA807290/2021/003575 від 18.02.2021р., та у специфікації № 5, поданою із МД № UA807290/2020/019970 від 20.08.2020р., можна зробити висновок, що встановлена виробником-експортером ціна цього товару залишилася незмінною, а саме - 850 рос.руб. за 1 комплект таких килимків.
Вищевказане підтверджує, що застосування відповідачем резервного методу по відношенню до товару № 1 на підставі «скоригованої» вартості товару за МД № UA807290/2020/019970 від 20.08.2020р. є протиправним.
Крім того, суд бере до уваги те, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів жодним чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.
У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності чи відсутності не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та картки відмови, та здійснення коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 року у справі №160/1329/19.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
Частиною 3 ст. 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення та картки відмови. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Враховуючи викладене вище, суд вважає оскаржуване рішення та картку відмови відповідача протиправними, що є підставою для їх скасування.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 2270грн.00коп. (а.с.16), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова