Справа № 640/14130/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ № 640/14130/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у м. Києві з формування та надсилання податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-84537-17;

- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-84537-17;

- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві внести до інформаційної системи органів доходів і зборів відомості про відсутність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості і сплати єдиного внеску в сумі 3921,10 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки податковим органом не доведено наявність у позивача заборгованості, на противагу чому, позивач наголошує, що подавав всю необхідну звітність та сплачував єдиний внесок у встановлені строки та у належному розмірі. Також, вказано на те, що контролюючим органом було порушено встановлені строки розгляду скарги та надсилання рішення за результатами її розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну фіскальну службу України.

26.10.2019 до суду від представника ГУ ДФС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, послався на те, що згідно інформаційної системи ГУ ДПС у м. Києві, станом на 30.04.2019, у позивача в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 обліковується податковий борг (недоїмка) у розмірі 3921,10 грн., який виник 09.02.2016.

Письмових пояснень від третьої особи до суду не надходило.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , є платником єдиного податку 3 групи.

24.05.2019 від Головного Управління ДФС у м. Києві на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-84537-17 в якій зазначено про те, що станом на 30.04.2019, заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 3921,10 грн.

Позивач, не погоджуючись з вимогою Головного управління ДФС у м. Києві оскаржив її в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. Так, скаргу № 01-31/05/2019 від 31.05.2019 було надіслано поштою та отримано уповноваженим представником ДФС України 04.06.2019. (а.с. 11-12)

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 06.07.2019 № 31021/6/99-99-11-05-02-25 залишено вимогу без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки), вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Підпунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464, визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 7 зазначеного Закону, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464).

Згідно з нормами ч. 3 статті 9 Закону № 2464, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464, передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) (далі - Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції, визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Тож, з наведеного слідує, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Суд звертає увагу на те, що суму заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску за оскаржуваною вимогою від 15.05.2019 було здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у м. Києві, згідно яких, станом на 30.04.2019, у позивача в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 обліковується податковий борг (недоїмка) у розмірі 3921,10 грн., який виник 09.02.2016.

З даного приводу суд зазначає, що з боку відповідача мало місце порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, а саме позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску у 2019 році, за лютий 2016 року, а матеріали справи не містять доказів того, що до 2019 року позивачу нараховувалось виставлялась вимога про сплату боргу, яка за даними податкового органу виникла ще у 2016 році.

Суд звертає увагу, що в разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в даному випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), поза межами законодавчо визначених строків, воно не може вважатись правомірним. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідного рішення позбавило позивача можливості передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску.

Крім того, позивач наголошує на тому, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачувався та сплачується ним в повному обсязі та в строки визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується меморіальними ордерами за весь період діяльності, як фізичної особи-підприємця. Звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця формувалась та подавалась в повному обсязі та в строки визначені чинним законодавством Таким чином, позивач вважає, що ним, як фізичною особою-підприємцем в повному обсязі виконано та виконуються покладені обов`язки, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На підтвердження наведеного, позивачем надано до позовної заяви відповідні докази, які підтверджують подання звітності по періодам, сплату внеску тощо.

На противагу наведеному, стороною відповідача у відзиві лише констатовано наявність у позивача боргу (недоїмки) за даними інтегрованої системи, а також додано витяг з неї, проте, не вбачається за можливе розкрити та перевірити обґрунтованість та підстави виникнення такої заборгованості. Суд констатує, що вказана у вимозі про сплату боргу (недоїмки) сума 3921,10 грн. не підтверджена податковим органом у встановленому порядку та підстави її виникнення є недоведеними.

Також, слід врахувати, що ДФС України було порушено строки встановлені 7 абз. ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на прийняття вмотивованого рішення та надсилання його платнику єдиного внеску, адже, у силу норм ч. 4 ст. 25 Закону, орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ДФС України отримало скаргу позивача 04.06.2019, а рішення про результати розгляду скарги винесене 06.07.2019, що підтверджується датою вказаною на рішенні, та яке отримано позивачем 11.07.2019. Виходячи із вищевказаних норм та звертаючи увагу на дату отримання скарги, ДФС України зобов`язане було прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, тобто, до 03.07.2019, однак, рішення про результати розгляду скарги винесене ДФС України після спливу 30-ти денного строку, а саме 06.07.19 та надіслано позивачу пізніше, тобто, вже після закінчення встановленого строку.

Підсумовуючи, суд вважає, що під час розгляду даного спору в суді, ні у ГУ ДФС у м. Києві, ні ДФС України не навело достатніх та обґрунтованих причин та/або підстав виникнення у позивача заборгованості/недоїмки, а також, було порушено процедуру прийняття оскаржуваного рішення та розгляду скарги на дане рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, за наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана податкова вимога є протиправною, а тому, задля повного та ефективного захисту прав позивача, остання підлягає скасуванню у судовому порядку. Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ДФС у м. Києві з формування та надсилання податкової вимоги, зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві її скасувати та внести до інформаційної системи органів доходів і зборів відомості про відсутність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості і сплати єдиного внеску в сумі 3921,10 грн., оскільки, у даному випадку, належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною та скасування вимоги, наслідком чого, стане відновлення стану інтегрованої картки платника до її прийняття та зняття вказаної заборгованості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-84537-17.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 1921 грн., які підлягають стягненню з відповідача, на користь останнього, у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № Ф-84537-17.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19);

Третя особа: Державна фіскальна служба України (, 04053, м. Київ, Львівська площа 8).

Суддя В.І. Келеберда