Справа № 761/41604/20
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/205/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломієць Юрія Олександровича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломієць Юрія Олександровича (далі по тексту - відповідач 1), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просила скасувати постанову інспектора з паркування від 07.12.2020 серії АС № 000060018 про накладення адміністративного стягнення, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в режимі фотозйомки, стягнути з відповідача 2 на користь позивача 255 грн. сплаченого штрафу, а також судові витрати у розмірі 1681, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 1 винесено оскаржувану постанову, якою застосовано до позивача як до відповідальної особи адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів від зупинки громадського транспорту та порушення п. 15.9.,е) Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України). Водночас, позивач вважає, що оскаржувана постанова складена відповідачем 1 без дотримання норм чинного законодавства, зокрема у постанові не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, не встановлено, за яке саме порушення правил дорожнього руху позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Так, позивачем була здійснена стоянка, а не зупинка, водночас позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп. е) п. 15.9 ПДР України (тобто саме за порушення правил зупинки). Крім того, з матеріалів фотофіксації неможливо встановити відстань стоянки автомобіля позивача від зупинки громадського транспорту. Відсутні будь-які заміри, які дозволили б відповідачу 1 зробити висновок про порушення позивачем пп. 9 п. 15.9. ПДР України. Також відсутні докази того, що позивачем було створено загрозу безпеці руху чи перешкоди рухові транспортних засобів. За таких обставин, позивач вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові, а відтак постанова є такою, що складена з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Представник відповідача відзив до суду не надав.

22.12.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

05.02.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами позовного провадження в спрощеному позовному порядку без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строки для надання заяв по суті справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі, та закінчення строків, встановлених судом для відповідача для подання відзиву на позов.

Судом, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та пояснень сторін, встановлено наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, головний інспектор з паркування інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломієць Юрій Олександрович виніс постанову від 07.12.2020 серії АС № 000060018, відповідно до якої зафіксував у режимі фотозйомки за допомогою приладу фіксації «Sigma PQ53» порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» модель ML 350 CDI 4 MATIC, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, а саме транспортний засіб зупинено ближче 30 м від посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушено п. 15.9.е ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП та штраф у розмірі 510, 00 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 510, 00 грн.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розділом 7 Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису (п. 7.1); розглядати справа про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.); накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису (п. 7.4.); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 7.5.).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пп. «е» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

При цьому, адміністративним правопорушенням (проступком) за визначенням, наведеним й статті 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених приписів законодавства у їх сукупності висновується, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 3 ст. 122 КУпАП, необхідно встановити у її діях склад адміністративного правопорушення, зокрема, визначити його об`єктивну сторону, яка повинна відповідати ознакам одного з діянь, наведених у диспозиції цієї норми закону. Як вбачається з диспозиції наведеної норми, створення перешкод для дорожнього руху або загроза його безпеці є кваліфікуючою ознакою порушення, та, як наслідок, - обов`язковою до встановлення умовою притягнення винної особи до визначеної цією нормою міри відповідальності. При цьому посадова особа, що фіксує таке правопорушення, перш, ніж остаточно визначитися із юридичною кваліфікацією діяння та притягти особу до відповідальності, має не лише пересвідчитись в тому, що порушення правил зупинки особою потягло за собою створення реальних перешкод дорожньому руху чи створило можливу загрозу його безпеці, а й належно довести це у визначений законом спосіб.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 2654 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Ще однією обов`язково умовою притягнення особи до відповідальності саме за частиною 3 статті 122 КУпАП є певне значення відстані від автомобіля до посадкових майданчиків або відповідного дорожнього знака, яке має складати менше 30 метрів. Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, шукане значення слід належним чином встановлювати шляхом проведення відповідних замірів, результати яких - документувати у визначений законом спосіб. Отже, належним доказом правопорушення, визначеного цією нормою, виходячи з його природи, є документально підтверджений факт порушення мінімально допустимої межі визначеної законом відстані, зафіксований на місці правопорушення в момент його вчинення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а.

Крім цього, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Так, з наданої до матеріалів справи Доказової бази по вказаному адміністративному правопорушенню із зображеннями транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» з декількох ракурсів, що додається до постанови, неможливо встановити, що транспортний засіб позивача був поставлений таким чином, що створював перешкоди руху пішоходів та або інших транспортних засобів.

Крім того, відсутні в матеріалах справи та Доказовій базі по адміністративному правопорушенню відомості про те, що відповідачем 1 здійснювались будь-які вимірювання, які б дозволили достеменно встановити відстань від місця зупинки автомобіля позивача до зупинки громадського транспорту.

Також з наданої Доказової бази по адміністративному правопорушенню неможливо встановити на підставі чого відповідачем було встановлено, що власником зазначеного вище транспортного засобу є саме ОСОБА_1 .

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відзив до суду не надав, зазначені в позові обставини належними та допустимими доказами не спростував.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині скасування постанови від 07.12.2020 серії АС № 000060018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в режимі фотозйомки, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, позовна вимога в частині стягнення з відповідача 2 на користь позивача 255, 00 грн. сплаченого штрафу задоволенню не підлягає,

Щодо стягнення штрафу в розмірі 255,00 грн., то відповідно до ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Позовна вимога про стягнення на користь позивачки 255, 00 грн. сплаченого штрафу на підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, враховуючи положення ч. 3 ст. 286 КАС України.

Окремий порядок повернення коштів передбачений Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013р. № 787.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 липня 2019р. у справі №757/2757/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволено частково, згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 / до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломієць Юрія Олександровича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)/ , адреса: м. Київ, вул. Леонтовича, 6/ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення коштів, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АС № 000060018 від 07.12.2020, винесену Головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломієць Юрієм Олександровичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП., - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: