Справа № 640/14946/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

21 грудня 2021 року м. Київ № 640/14946/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. при секретарі судового засідання Погребняку Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 позов задоволено та ухвалено: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 основного розміру пенсії з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) здійснити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суд від 11.02.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року у справі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, - повернуто особі, яка її подала.

На виконання вказаного рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва 05.08.2021 видано виконавчий лист №640/14946/20.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва, від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 надійшла заява про заміну сторони стягувача, в якій останні просять суд замінити стягувана по справі №640/14946/20 про стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві на користь ОСОБА_4 заборгованості по виплаті пенсії у розмірі 45 675,00 гривень, з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), на ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , ОСОБА_5 Ідентифікаційний код НОМЕР_4 які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування поданої заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть сер. НОМЕР_5 , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.03.2021.

Також заявниками вказано, що вони є спадкоємцями ОСОБА_4 за законом та прийняли спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 листопада 2021 року, виданим Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою.

В судове засідання заявники та заінтересовані сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що в силу положень статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши додані до неї матеріали, суд виходить з наступного.

Відповідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно положень статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця.

При цьому, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести нарахування та виплату такої пенсії.

Разом з тим, Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону № 1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_4 01.01.2018 перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва 05.08.2021 видано виконавчий лист №640/14946/20.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно частин першої та другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

У той же час, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача.

Так, за правилами частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Крім того, у відповідності до частини четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України положення цієї статті щодо заміни сторони виконавчого провадження застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, спірні правовідносини допускають заміну боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини «Воротнікова проти України» від 14 лютого 2008 року (заява № 1225/02) зазначено про те, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що право на отримання пенсії правонаступник має у випадку, якщо така пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законними спадкоємцями ОСОБА_4 , якому належить до виплати пенсія, а судове рішення щодо її перерахунку на теперішній час боржником не виконано, а заявники як спадкоємці мають право на отримання вказаних виплат, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому документі у вказаній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність заміни стягувача у виконавчому листі на його правонаступника.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити.

2. Замінити стягувача у виконавчому листі №640/14946/20 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 06.08.2021, з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на його правонаступників ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

3. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.