Справа № П/320/497/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/497/20 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 13.09.2019 № 29/П-521 щодо не призначення та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;

- зобов`язати відповідача відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4, провести дії по призначенню одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції та виплатити позивачу грошову суму одноразової грошової допомоги у 90-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства безпідставно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним відмову Головного управління Національної поліції у Київській області викладена у листі від 13.09.2019 № 29/П-521 щодо не призначення та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за встановленою ІІ групою інвалідності, захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції у Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги та скласти висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги відповідно до п.п. «б» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та втрати працездатності 70%, що настали внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції у 90-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, виплату провести з урахуванням раніше виплаченої суми;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач (надалі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачу при звільнені було виплачено одноразову грошову допомогу як інваліду 3 групи та при повторному огляді комісією МСЕК позивачу було встановлено 2 групу інвалідності (захворювання пов`язано з проходженням служби в поліції) а отже в разі переогляду комісією МСЕК групи інвалідності у відповідача не має правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення 2 групи інвалідності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 31 жовтня 2018 року був звільнений зі служби в поліції, також це підтверджується витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 543 о/с від 26 жовтня 2018 року, підставою звільнення слугувало рапорт позивача від 16 жовтня 2018 року та свідоцтво про хворобу № 915/Зв, видане військово - лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» 08 жовтня 2018 року.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ № 0531475 позивачу з 05 грудня 2018 року до 01 січня 2020 року було встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.

У зв`язку з встановленням III групи інвалідності позивачеві Головним управлінням Національної поліції в Київській області призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 134470,00 грн. у відповідності до ст. 97 та ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, 19 червня 2019 року при повторному огляді позивачеві з 10.06.2019 встановлено ІІ групу інвалідності та 70% втрати працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції, тобто через 6 місяців після первинного огляду, що також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 1043970.

У зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Проте, листом № 29/П-521 від 19 вересня 2019 року Головне управління Національної поліції в Київській області відмовило позивачеві у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що статтями 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та наказом МВС України від 11.01.2014 № 4 "не передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі переогляду МСЕК поліцейським".

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що конструкція наведеної норми не передбачає для відповідного суб`єкта владних повноважень у разі відсутності підстав для відмови у призначенні виплати ОГД прийняти інше рішення, ніж рішення про призначення виплати ОГД, що виключає альтернативний варіант поведінки відповідача.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580) у своїй діяльності поліція керується: Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі щодо порядку та підстав призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського, її розміру регулюються Законом № 580.

Зокрема ст. 97 Закону № 580 визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) с соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин; смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції; визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності; отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (надалі - Порядок № 4), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №163/28293, та набрав чинності з 29.02.2016.

Порядком № 4 визначено механізм та умови виплати одноразової грошової допомоги поліцейському, право на яку встановлено спеціальним законом, що регулює відповідну сферу діяльності, тобто Законом № 580.

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положеннями статей 97 - 101 Закону № 580 та реалізуються в порядку та на умовах, визначених Порядком № 4.

Підпунктом "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580 визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у п. 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону № 580 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з п. 8 Розділу 4 Порядку № 4 (в редакції, яка діє з 14.05.2019 року) визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позивач у 2018 році отримав виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому 3 групи інвалідності.

У 2019 році у зв`язку зі зміною групи інвалідності звернувся до відповідача з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, з урахуванням отриманої суми.

Відповідач, відмовляючи у доплаті у зв`язку зі зміною групи інвалідності вказує, що відповідними змінами встановлено обмеження у праві особи на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Зокрема, внесеними змінами у Порядок №4 виключено можливість отримання особою одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі зміни саме інвалідності.

Судом першої інстанції встановлено, що під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено II групу інвалідності з 10.06.2019 року та 70 % втрати працездатності.

Пункт 8 Порядку № 4 зі змінами згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019 передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності та більшого відсотку втрати працездатності, яка встановлена позивачу при повторному огляді, вже після вставлення ІІІ групи інвалідності та 60% втрати працездатності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Колегія суддів доходить висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

У разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у позивача виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що редакція пункту 8 Порядку № 4 на момент первинного огляду позивача та при повторному огляді відрізнялася, проте право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності та більшого відсотку втрати працездатності не скасовано, адже у нього при повторному огляді змінилась не лише група інвалідності, а і збільшився відсоток втрати працездатності.

Посилання апелянта на пропуск позивачем шестимісячного строку, який обраховується від дня звільнення до дня повторного огляду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580 визначає шестимісячний строк для первинного встановлення інвалідності чи відсотка втрати працездатності, проте Порядок № 4 уточнює право особи на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі при наявності відповідних обставин.

Крім того, редакція Порядку №4, яка була чинною на момент первинного огляду позивача, наділила його правом отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

При цьому, із виписки до акту МСЕК серії АВ № 0531475 позивачу з 10.12.2019 року встановлена ІІІ група інвалідності із відміткою "захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції", а згідно із довідкою до акту МСЕК серії АВ №1043970 позивачу з 10.06.2019 року встановлена ІІ група інвалідності із відміткою "захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції"; ступінь втрати професійної працездатності становить 70%.

Отже, між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, за результатом якого встановлено вищу групу інвалідності та більший відсоток втрати працездатності минуло трохи більше шести місяців.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В силу ст. 58 Конституції України п. 8 розділу IV Порядку № 4, який набрав законної сили з 05.04.2019, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки дана зміна розповсюджується на правовідносини, які виникнуть вперше після 05.04.2019 року.

Відповідно до п. 1 розділу ІV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у п. 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Однак, за результатами розгляду заяви позивача про виплату одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з доданими до неї документами, відповідачем, у порушення вимог Порядку № 4, відповідного висновку складено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладеного у листі від 13.09.2019 року щодо відмови у виплаті різниці у виплаті одноразової грошової допомоги для позивача підлягають задоволенню.

З аналізу матеріалів справи та норм права. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для відмови позивачу у призначені та виплаті грошової допомоги. Разом з тим, оскільки відповідач не склав висновку при розгляді звернення позивача, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем порушено вимоги Порядку № 4, а тому, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 19.06.2019 року II групи інвалідності, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення даного адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.П. Мельничук