Справа № 420/22377/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 грудня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
16.11.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України №258-21 від 30.07.2021 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Судом встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду (з копією для відповідача) уточненого позову та заяви про поновлення строку звернення до суду.
До вказаної заяви додано позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України №258-21 від 30.07.2021 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Також до заяви про усунення недоліків представником додано заяву про поновлення строку звернення до суду.
Вказана заява обґрунтована тим, що повідомлення про відмову було оформлене не протягом трьох робочих днів, а зі спливом чотирьох місяців з дня ухвалення оскаржуваного рішення про відмову у визнанні біженцем. Крім того, звертає увагу позивач, що додана до позовної заяви копія повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує захисту № 10 від 05.10.2021 року, всупереч положень ч. 7 ст. 8 Закону не містить анi зазначення причин відмови (а містить лише посилання на оскаржуване рішення № 258-21 вiд 30 липня 2021 року), ані роз`яснення поряду та строку його оскарження (При цьому лише узагальнене посилання в повідомленні на саме лише право оскаржити таке рішення не може вважатись роз`ясненням такого права без зазначення в якому порядку - адміністративному або судовому та в які саме строки можливо оскаржити відповідне рішення). Таким чином, позивач, якому не було роз`яснено відповідачем в повідомленні про відмову в наданнi статусу біженця права оскаржити таке рішення саме протягом п`яти робочих днів з дня його отримання, не зміг вчасно звернутись до суду за місцем свого проживання в м. Одесі, оскільки не розумів реального порядку та строку оскарження спірного рішення. Крім того, у зв`язку з неможливістю надання послуг колишнім адвокатом Позивача - Шишлюк В.Р., він вимушений був шукати нового адвоката в м. Одесі, з яким договір про надання правової допомоги був укладений лише 07.12.2021 року. У сукупності, на думку позивача, наведені обставини об`єктивно перешкоджали позивачу вчасно звернутись до суду з відповідним позовом.
Таким чином, вказано у заяві, враховуючи поведінку відповідача, який оформив повідомлення зі спливом більше чотирьох місяців з дня ухвалення оскаржуваного рішення, не зазначив причин відмови у наданні статусу біженця та не роз`яснив в такому повідомленні позивачу порядку та строків оскарження рішення, враховуючи ту обставину, що позивач вимушений був шукати адвоката для надання йому правової допомоги з оскарження рішення, враховуючи як коротку тривалість самого строку звернення до суду, так і незначну тривалість пропуску такого строку, позивач вважає, що з метою дотримання гарантованого права на доступ до правосуддя, додержання принципу верховенства права, задля реалізації завдання адміністративного судочинства у вигляді ефективного захисту прав особи, позивачу необхідно поновити строк на звернення до суду та відкрити провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним, скасування рішення Державної міграційної служби України № 258-21 вiд 30.07.2021 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов`язання прийняти рішення про визнання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, суддя зазначає.
Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.
Згідно з ч.7 ст.8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» у разі прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття надсилає заявнику або його законному представнику письмове повідомлення з викладенням причини відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.
Так, спірний наказ відповідачем прийнято 30.07.2021 року, в той же час, як вірно зазначено позивачем повідомлення №10 складено Головним управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області лише 05.10.2021 року.
Суд враховує, що дійсно у повідомленні №10 від 05.10.2021 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області відсутні посилання на підстави для прийняття наказу №258-21 від 30.07.2021 року та наявне лише загальне посилання на право позивача оскаржити даний наказ відповідно до ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Суд зазначає, що з аналізу вищевказаних положень КАС України вбачається, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).
ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко-вугілля України» щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.
Таким чином, з урахуванням зазначених позивачем доводів, суддя вважає за доцільне заяву про поновлення строку звернення до суду задовольнити та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним.
Таким чином, у визначений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.
Зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та підсудний Одеському окружному адміністративному суду.
Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі суддею не встановлено.
З наведених підстав, суддя вважає за можливе прийняти даний адміністративний позов до розгляду та відкрити провадження у справі.
Згідно ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною 3 статті 257 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 257 КАС України, відповідно до п.10 ч. 6 ст. 12 КАС України, дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч.7 ст.262 КАС України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 КАС України та з урахуванням визначених ч.2 ст. 257 КАС України критеріїв, які суд враховує при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження, суддя дійшов висновку, що дана справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними ст.262 КАС України.
Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 248, 257-262 КАС України, суддя,-
У Х В А Л И В:
Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.
Встановити сторонам п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив подається до суду разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Запропонувати позивачу надати відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву разом із документами, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.
Запропонувати відповідачу надати протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення подаються до суду разом із документами, що підтверджують їх надіслання (надання) і доданих до них доказів іншим учасникам справи.
Зобов`язати Державну міграційної служби України надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії:
- копію рішення №258-21 від 30.07.2021 року;
- матеріалів особової справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали направити учасникам справи, разом з інформацією про їхні процесуальні права та обов`язки.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Корой С.М.