Справа № 640/23520/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ № 640/23520/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними дій, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів (далі - відповідач) та просить суд:

- визнати протиправними дії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів щодо оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01.11.2019 року №1052 про оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи;

- зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів зняти оголошення про оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проведення конкурсу Державному науково-дослідному інституті з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи не можливо, так як вказане питання не регулюється жодним нормативно-правовим актом, а посада Директора відноситься до посади юридичної особи публічного права.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», Постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 року №998 «Деякі питання обрання та призначення керівника державної наукової установи», керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України від 02.09.2015 року №667 Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів видано наказ від 04.11.2019 року №1052 «Про оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи», яким оголошено конкурс на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (далі - оскаржуване та/або спірне рішення, Наказ №1052).

ОСОБА_1 категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку у сфері наукової і науково-технічної діяльності, створює умови для провадження наукової і науково-технічної діяльності, задоволення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку шляхом взаємодії освіти, науки, бізнесу та влади визначає Закон України «Про наукову та науково-технічні діяльність» від 26.11.2015 року № 848-VIII (далі - Закон № 848-VIII).

У відповідності до частини 1 статті 2 Закону № 848-VIII його метою є врегулювання відносин, пов`язаних з провадженням наукової і науково-технічної діяльності, та створення умов для підвищення ефективності наукових досліджень і використання їх результатів для забезпечення розвитку всіх сфер суспільного життя, а основними завданнями цього Закону є визначення: 1) правового статусу суб`єктів наукової і науково-технічної діяльності, матеріальних та моральних стимулів для забезпечення престижності та пріоритетності відповідної сфери діяльності; 2) економічних, соціальних та правових гарантій наукової і науково-технічної діяльності, свободи наукової творчості; 3) основних цілей, напрямів та принципів державної політики у сфері наукової і науково-технічної діяльності, міжнародного науково-технічного співробітництва; 4) повноважень органів державної влади щодо здійснення державного регулювання та управління у сфері наукової і науково-технічної діяльності (ч. 2 ст. 2 Закону № 848-VIII).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону № 848-VIII законодавство України про наукову і науково-технічну діяльність складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у процесі провадження такої діяльності, та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 848-VIII керівник державної наукової установи обирається шляхом таємного голосування на зборах колективу наукових працівників цієї установи на строк до п`яти років у межах строку, визначеного статутом (положенням) державної наукової установи, з правом бути переобраним і призначається на посаду власником (власниками) наукової установи або уповноваженим ним (ними) органом, або засновником у порядку, передбаченому цим Законом і статутом (положенням) державної наукової установи.

За правилами частини 4 статті 9 Закону № 848-VIII власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган зобов`язаний (зобов`язані) оголосити конкурс на заміщення посади керівника державної наукової установи не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка обіймає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника державної наукової установи конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії.

Власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган протягом двох місяців з дня оголошення конкурсу на посаду керівника державної наукової установи приймає (приймають) пропозиції щодо претендентів на посаду керівника державної наукової установи і протягом 20 календарних днів з дня закінчення строку подання документів на заміщення вакантної посади вносить (вносять) кандидатури претендентів, які відповідають вимогам цього Закону та встановленим власником (власниками) додатковим вимогам, на розгляд зборів колективу наукових працівників державної наукової установи.

Претенденти на посаду керівника державної наукової установи розглядаються на зборах колективу наукових працівників цієї установи. Кожен член зборів колективу наукових працівників може голосувати лише за одну кандидатуру або не підтримувати жодної з кандидатур.

Власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган призначає (призначають) на посаду керівника державної наукової установи, яка повністю або частково фінансується за рахунок коштів державного бюджету, кандидатуру, яка набрала більш як дві третини голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи.

Вибори вважаються такими, що відбулися, якщо на зборах колективу наукових працівників були присутні не менш як дві третини фактичної чисельності штатних наукових працівників цієї державної наукової установи.

Якщо кандидат на посаду керівника державної наукової установи набрав більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган може (можуть) призначити його на посаду або, за наявності вмотивованих заперечень, оголосити новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника державної наукової установи на строк не більш як шість місяців.

Якщо жоден із претендентів на посаду керівника державної наукової установи не набрав у першому турі більше 50 відсотків голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, проводиться другий тур голосування.

До участі у другому турі допускаються два кандидати, які в першому турі набрали найбільшу кількість голосів.

Власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган призначає (призначають) на посаду керівника державної наукової установи особу, яка у другому турі набрала більш як дві третини голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи.

Вибори вважаються такими, що відбулися, якщо на зборах колективу наукових працівників були присутні не менш як дві третин фактичної чисельності штатних наукових працівників цієї державної наукової установи.

Якщо кандидат на посаду керівника державної наукової установи у другому турі набрав більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган має (мають) право призначити його на посаду або, за наявності вмотивованих заперечень, оголосити новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника державної наукової установи на строк не більш як шість місяців.

Контракт з обраним керівником державної наукової установи укладається власником (власниками) або уповноваженим ним (ними) органом в установленому порядку протягом одного місяця з дня обрання на строк, визначений статутом (положенням) цієї державної наукової установи, але не більш як на сім років.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 848-VIII методичні рекомендації щодо особливостей обрання керівника державної наукової установи та типова форма контракту з керівником державної наукової установи затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Дія положень, передбачених частинами другою - шостою цієї статті, не поширюється на державні комерційні підприємства та казенні підприємства, які відповідно до статті 1 цього Закону належать до наукових установ. Для таких наукових установ конкурсний відбір та призначення керівника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Призначення на посаду керівників наукових установ інших форм власності здійснюється в порядку, встановленому статутом (положенням) цих наукових установ (ч. 7 ст. 9 Закону № 848-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 року №988 затверджено Методичні рекомендації щодо особливостей обрання керівника державної наукової установи (далі - Методичні рекомендації), які визначають особливості обрання керівника державної наукової установи незалежно від її підпорядкування.

Відповідно до пункту 2 Методичних рекомендацій керівник державної наукової установи (далі - керівник) обирається шляхом таємного голосування на зборах колективу штатних наукових працівників державної наукової установи на строк до п`яти років у межах строку, визначеного статутом (положенням) державної наукової установи, з правом бути переобраним і призначається на посаду власником (власниками) наукової установи або уповноваженим ним (ними) органом, або засновником (далі - уповноважений орган управління) у порядку, передбаченому Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і статутом (положенням) державної наукової установи.

Особливості призначення та звільнення керівників наукових установ, що входять до складу Національної академії наук та національних галузевих академій наук, визначаються статутами відповідних академій наук.

Згідно із пунктом 5 Методичних рекомендацій процедура обрання керівника проводиться у три етапи: оголошення конкурсу та прийом документів від претендентів на посаду керівника (далі - претенденти); підготовка виборів; проведення виборів.

Разом з тим, пунктами 6, 7 Методичних рекомендацій регламентовано, що конкурс оголошується уповноваженим органом управління.

Уповноважений орган управління не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає посаду керівника, або протягом тижня з дня утворення вакансії опубліковує в офіційному друкованому виданні оголошення про проведення конкурсу з одночасним розміщенням його на своєму веб-сайті (за наявності), офіційному веб-сайті органу, до сфери управління якого він належить (у віданні якого перебуває), та інформує про це МОН.

Уповноважений орган управління може оприлюднювати таке оголошення також в інших друкованих засобах масової інформації.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №120 від 13.03.2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.04.2017 року за №466/30334 затверджено Положення про Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи та Положень про державні лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Положення №120), у відповідності до якого Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (далі - Інститут) відповідно до Законів України "Про ветеринарну медицину", "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" є державною науково-дослідною установою ветеринарної медицини, уповноваженою органом управління, та підпорядковується Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба).

Інститут у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Президента України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Держпродспоживслужби, дорученнями Головного державного інспектора ветеринарної медицини України та його заступників, а також цим Положенням (п. 2 розділу I Положення №120).

Згідно із пунктом 1 розділу III Положення №120 керівництво діяльністю Інституту в межах своєї компетенції та згідно з цим Положенням здійснює директор Інституту, який забезпечує належне виконання завдань і функцій, покладених на Інститут.

На посаду директора може бути призначено особу, яка вільно володіє державною мовою, має науковий ступінь доктора наук або доктора філософії (кандидата наук), повну вищу освіту в галузі ветеринарної медицини та відповідає вимогам Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Відповідно до пункту 2 розділу III Положення №120 директор Інституту призначається на посаду на умовах контракту Головою Держпродспоживслужби на строк до п`яти років.

Директор Інституту може бути звільнений з посади Головою Держпродспоживслужби з підстав, визначених законодавством про працю, а також за порушення умов контракту та також у зв`язку з прийняттям рішення про його відкликання зборами колективу Інституту відповідно до вимог законодавства про працю.

Директор Інституту має не більше чотирьох заступників, які призначаються на посаду директором Інституту за погодженням з Головою Держпродспоживслужби.

Аналіз наведених положень у свій сукупності дає суду підстави дійти до висновку, що керівник Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи обирається шляхом таємного голосування на зборах колективу наукових працівників цієї установи на строк до п`яти років у межах строку, визначеного статутом (положенням) державної наукової установи, з правом бути переобраним і призначається на посаду власником (власниками) наукової установи або уповноваженим ним (ними) органом, або засновником у порядку, передбаченому у порядку передбаченому Законом № 848-VIII.

При цьому, Законом № 848-VIII та Методичними рекомендаціями регламентовано, що процедура обрання керівника проводиться у три етапи: оголошення конкурсу та прийом документів від претендентів на посаду керівника (далі - претенденти); підготовка виборів; проведення виборів.

Тобто, передумовою для обрання керівника наукової установи є оголошення конкурсу конкурс на заміщення посади керівника державної наукової установи власником (власниками) наукової установи або уповноваженим ним (ними) органом, або засновником.

Беручи до уваги наведене суд вважає помилковими доводи позивача, що проведення конкурсу Державному науково-дослідному інституті з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи не можливо, з огляду на відсутність нормативно-правового регулювання вказано питання, оскільки дані твердження в повній мірі спростовані вище встановленим судом.

Суд відмічає, що порядок проведення конкурсу на посаду директора (керівника) Державному науково-дослідному інституті з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи регламентовано статтю 9 Закону № 848-VIII, Методичними рекомендаціями.

Окрім того, суд вважає недоречними посилання позивача на пункту 2 розділу III Положення №120 в частині призначення на посаду директора Державного науково-дослідному інституті з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на умовах контракту, як підстави для задоволення позовних вимог, адже укладенню контракту згідно вимог 9 Закону № 848-VIII та Методичних рекомендацій передує проведення конкурсу та проведення відповідних виборів.

Додатково суд звертає увагу, що в межах спірних правовідносин відсутні підстави для застосування частини 7 статті 9 Закону № 848-VIII, оскільки Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи не є державним комерційним підприємством та казенним підприємством.

При цьому, суд також залишає поза увагою посилання позивача на приклади в частині призначення директорів інших наукових установ без проведення конкурсу, оскільки зазначене не входить до предмету доказування даної адміністративної справи та не підлягає оцінці судом.

Отже, підсумовуючи вище викладене суд вважає відсутніми ознаки протиправності дій відповідача щодо оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Необхідно також зазначити про безпідставність доводів позивача в частині обмеження спірним рішення його право на працю, оскільки наведене належними та достатніми доказами не підтверджено.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про правомірність наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01.11.2019 року №1052 про оголошення конкурсу на зайняття посади директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи та відповідність його критеріям/, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України.

Наведене зумовлює відсутність підстав для задоволення позову в цій частині та має своїм наслідком відсутність підстав для зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, адміністративний позов не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, б. 1, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда