Справа № 240/22196/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
11 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначила, що наведені Головним управлінням ДПС у Житомирській області у відзиві доводи жодним чином не спростовують її аргументи та позовні вимоги.
В судових засіданнях позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. В свою чергу представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
В судове засідання, призначене на 08 липня 2021 року, з`явились представники сторін, однак подали до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними у матеріалах справи та дослідженими доказами, встановив наступне.
Додатком 27 до вказаного наказу від 04.11.2020 №1700 було передбачено провести фактичну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в період з 23.11.2020, тривалістю 10 діб, за три роки її діяльності по дату закінчення перевірки, за місцем провадження діяльності платника податків за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).
На підставі вказаного наказу, заступником начальника Головного управління ДПС у Житомирській області посадовим особам управління були видані направлення на перевірку від 23.11.2020 №330 та від 23.11.2020 №330 (а.с.35-38).
В період з 24 листопада 2020 року (10:00) по 27 листопада 2020 року (15:30) посадові особи Головного управління ДПС у Житомирській області, в присутності позивача, провели перевірку господарського об`єкту фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - магазину-кафе, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами проведеної фактичної перевірки щодо дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів був складений акт від 27.11.2020 №1202/06/22/РРО/ НОМЕР_2 (а.с.41-42).
Також під час перевірки було встановлено та зафіксовано в акті, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 проводяться розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, оскільки при придбанні під час перевірки двох пляшок пива "Чернігівське міцне" за ціною 18,00 гривень за пляшку розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції, не роздруковувався та не видався.
Відтак, у зв`язку з виявлення вищезазначених фактів, посадові особи Головного управління ДПС у Житомирській області зробили висновок про наявність у діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 наступних порушень:
1) порушення вимог п. 44.2 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України;
2) порушення вимог пунктів 1, 2, 11, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";
3) порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
До вказаного акту перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 були надані пояснення від 27.11.2020, в яких позивач повідомила, що коди УКТЗЕД при реалізації пива нею не програмувались у зв`язку з незнанням. Зазначила, що в період з 01.01.2018 по 27.11.2020 продукти харчування на загальну суму 252659,50 вона не пробивала по касовому апарату, тому що думала, що по касовому апарату необхідно пробивати лише пиво. Крім того вказала, що в період з 23.07.2019 по 21.05.2020 вона здійснювала торгівлю пива з використанням касового апарату у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Про те, що ліцензія видана на адресу місця торгівлі у смт. Черняхів дізналась згодом і відразу її переоформила, отримавши нову ліцензію на адресу місця торгівлі у с. Осиники Черняхівського району. У зв`язку з цим вважає, що дана ситуація виникла не по її вині. З приводу накладних на постачання пива повідомила, що не зберегла їх тому, що не знала, що їх потрібно зберігати (а.с.32).
Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.
Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначені нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Цим Кодексом також визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1. статті 41 ПК України, контролюючими органами щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).
Пунктом 19-1.1. статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують, зокрема, такі функції:
- здійснюють контроль за ... наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 19-1.1.4. п.19-1.4. ст.19-1 ПК України);
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 19-1.1.14. п.19-1.4. ст.19-1 ПК України).
Згідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Зі змісту вищезазначених правових норм вбачається, що умовами за наявності яких посадові особи контролюючого органу мають право провести фактичну перевірку є наявність визначених законом підстав для проведення такої перевірки, пред`явлення ними службового посвідчення, направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки.
Відповідно до положень статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- неподання суб`єктом господарювання в установленим законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп.80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).
В контексті наведеного суд відмічає, що фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Тобто, для проведення фактичної перевірки має існувати хоча б одна з вказаних вище обставин (підстав для проведення перевірки), яка надасть право контролюючому органу застосувати вказану правову норму та призначити проведення такої перевірки.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначила, що наказ Головного управління ДПС у Житомирській області винесено наказ від 04.11.2020 №1700 "Про проведення фактичних перевірок" оформлений з порушенням норм чинного податкового законодавства, оскільки ні в наказі, а ні в додатку до нього не зазначено періоду діяльності суб`єкта господарювання, який буде перевірятися, а додаток 27 до зазначеного наказу не скріплений печаткою контролюючого органу, що свідчить про недотримання вимог абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.
Однак, суд вважає такі доводи позивача безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі про проведення перевірки, повинні бути зазначені: дата його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Дослідивши під час розгляду справи оскаржуваний наказ начальника Головного управління ДПС у Житомирській області від 04.11.2020 №1700 "Про проведення фактичних перевірок" суд встановив, що він підписаний начальником Головного управління ДПС у Житомирській області - Костянтином Гавришом та скріплений гербовою печаткою контролюючого органу.
Суд зазначає, що між сторонами немає спору з приводу того, що додаток №27 до спірного наказу від 04.11.2020 №1700 є його невід`ємною частиною.
У вказаному додатком 27 до наказу від 04.11.2020 №1700 зазначені:
- мета перевірки - перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника щодо дотримання норм законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;
- вид перевірки - фактична перевірка;
- підстава для проведення - п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України;
- найменування та реквізити суб`єкта (об`єкта) господарювання - ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );
- адреса об`єкту - АДРЕСА_1 ;
- дата початку перевірки - 23.11.2020;
- тривалість перевірки - 10 діб;
- період діяльності, що підлягає перевірці - за три роки діяльності по дату закінчення перевірки (а.с.19).
Відтак, доводи позивача про відсутність в додатку 27 до наказу від 04.11.2020 №1700 інформації про період, який підлягає перевірці не відповідають дійсним обставинам справи, сам наказ і додаток до нього відповідає вимогам щодо інформації, яка повинна бути зазначена в них, визначеним п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України.
Щодо доводів позивача про те, що додаток №27 до наказу від 04.11.2020 №1700 не скріплений печаткою контролюючого органу, суд зазначає наступне.
Згідно з приписами п. 2.4.1. Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України, затвердженій наказом Державної фіскальної служби України від 06.06.2018 №365 (далі - Інструкція №365), накази, розпорядження видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності ДФС, адміністративно-господарських, фінансових або кадрових питань.
Відповідно до п. 2.2.4.6. Інструкції № 365 накази, розпорядження підписуються Головою ДФС. У разі відсутності Голови ДФС накази, розпорядження підписуються посадовою особою, яка виконує його обов`язки.
Пунктом 2.2.3.19. Інструкції № 365 визначено, що додатки до документів, крім додатків до супровідних листів, складаються з метою доповнення, пояснення окремих питань або документа в цілому.
Згідно з п. 2.2.3.20. Інструкції № 365 додатки до документів можуть бути таких видів, зокрема: додатки, що затверджуються наказами, розпорядженнями ДФС (положення, інструкції, правила, порядки тощо). При цьому, у тексті основного документа робиться така відмітка про наявність додатків: "що додається", "згідно з додатком", "(додаток 1)", "відповідно до додатка 2" або "(див. додаток 3)".
Відповідно до п.2.2.3.21. Інструкції № 365 усі додатки до документів візуються працівником, який створив документ, та керівником структурного підрозділу, в якому його створено.
З аналізу вищезазначених положень Інструкції № 365 вбачається, що додаток до наказу має бути підписаний керівником структурного підрозділу, в якому його створено. При цьому, вимог щодо того, що додаток до наказу має бути підписаний керівником або заступником керівника податкового органу відповідного головного управління ДПС в області та скріплений гербовою печаткою Інструкція №365 не містить.
Як вбачається з копії додатку №27 до наказу від 04.11.2020 №1700, він скріплений печаткою "згідно з оригіналом" та засвідчений підписом в.о. начальника управління податкового аудиту - О.Антонюка, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.
Відтак, оцінивши оскаржуваний наказ від 04.11.2020 №1700 на предмет відповідності його нормам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, суд зазначає, що такий містить підставу для призначення фактичної перевірки позивача та всі обов`язкові реквізити, а тому суд дійшов висновку, що такий наказ відповідає вимогам законодавства, а тому проведена на його підставі перевірка є правомірною.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями врегульовані Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР).
Статтею 15 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Таким чином, вказаними нормами Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР передбачений обов`язок суб`єкта господарювання отримати відповідну ліцензію у випадку здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Оцінюючи вказані доводи позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 15 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Суд наголошує, що відповідальність за достовірність інформації, вказаної у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями покладається саме на заявника, а не на контролюючий орган. Так, власноручним підписом у відповідні графі №16 та №17 цієї заяви ФОП ОСОБА_1 підтвердила достовірність зазначеної в ній інформації, в тому числі й щодо адреси місця торгівлі.
Статтею 17 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Підставою винесення Головним управління ДПС у Житомирській області вказаного податкового-повідомлення рішення стало порушення позивачем вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке полягало у здійсненні нею в магазині-кафе, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.01.2018 по 27.11.2020 торгівлі продуктами харчування на суму 252159,50 гривень без застосування реєстратора розрахункових операцій.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені в Законі України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР).
За визначенням, наданим в статті 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, реєстратор розрахункових операцій - це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Відповідно до пунктів 1, 3 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
- застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування.
Зі змісту пояснень, які надавали фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до акту перевірки судом вбачаться, що в ним позивач не заперечувала здійснення нею в період з 01.01.2018 по 27.11.2020 реалізації продуктів харчування на загальну суму 252659,50 гривень без застосування реєстратора розрахункових операцій. При цьому, такі свої дії позивач пояснила тим, що вважала, що по касовому апарату необхідно проводити лише операції з реалізації алкогольних напоїв (пива).
Однак, суд зауважує, що нормами п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР на суб`єктів господарювання покладено обов`язок проводити всі розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.
Жодних доказів, на підтвердження того, що в період з 01.01.2018 по 27.11.2020 реалізації продуктів харчування на загальну суму 252659,50 гривень здійснювалась із проведенням розрахункових операцій через відповідний реєстратор розрахункових операцій, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до суду не надала.
Перевіривши зазначені доводи позивача суд зазначає наступне.
Однак, вищезазначеним Законом України від 20.09.2019 № 128-IX "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг" розділ ІІ Прикінцеві положення " Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР було доповнено пунктом 11 наступного змісту:
"Тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:
10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення".
Зі змісту акту фактично перевірки вбачається, що підставою для його прийняття винесення стало порушенням ФОП ОСОБА_1 вимог п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке полягало у не проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій із використанням режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
Зокрема, під час перевірки перевіряючими було придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 дві пляшки пива "Чернігівське міцне" за ціною 18,00 гривень, однак позивачем вказана розрахункова операція не була проведена через реєстратор розрахункових операцій з використанням попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування, ціни товару та обліку їх кількості.
Відповідно до пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Оскільки, під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 здійснила реалізацію посадовим особам Головного управління ДПС у Житомирській області пива "Чернігівське міцне", яке є підакцизним товаром, то така розрахункова операція, згідно пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, мала бути проведена нею через реєстратор розрахункових операцій із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Однак, як свідчить зміст акту фактичної перевірки від 27.11.2020 №1202/06/22/РРО/ НОМЕР_2 вказані дії позивачем здійснені не були, відповідний розрахунковий документ, який є доказом проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, нею не роздруковувався та не надавався.
Доказів протилежного позивач до суду не надала.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відповідно до положень статті 139 КАС України на користь позивача не присуджуються.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович