Справа № 755/15577/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 та закрити провадження у справі про порушення митних правил.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник зазначає, що транспортний засіб було ввезено на територію України з поміщенням у митний режим транзиту, а не митний режим тимчасового ввезення. У зв`язку з цим є необґрунтованими посилання суду першої інстанції на порушення вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України, оскільки ця норма стосується транспортних засобів, що були ввезені на митну територію України саме в режимі тимчасового ввезення. Також позивач наголошує на тому, що постанова від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 не встановлює конкретного виду та характеру порушення. Скаржник просить врахувати, що на момент в`їзду на митний пост «Столичний» він був присутній в транспортному засобі і мав намір здійснити його митне оформлення. Додатково позивач наголошує на тому, що вимога про закриття провадження у справі про порушення митних правил повністю узгоджується з повноваженнями суду, що визначені ст. 287 КАС України.

Відповідач надіслав клопотання про розгляд справи без участі свого представника, проте на адресу електронної пошти суду без використання засобів підсистеми «Електронний суд». Відповідно до ч. 10 ст. 44, п. 7 ч. 1, ч. 2 ст. 167 КАС України клопотання Київської митниці Держмитслужби повернуто без розгляду ухвалою суду від 09 грудня 2021 року.

На виконання запиту суду від 09 грудня 2021 року № 755/15577/21/7741/2021 представник позивача надала копію договору купівлі-продажу автомобіля від 11 квітня 2019 року № 8, укладеного між ТОВ «Бета Лінія» (UAB «Beta Linija») та ОСОБА_2 , копію довіреності від 13 лютого 2018 року № 22Е156112 ТОВ «Бета Лінія» (UAB «Beta Linija») на ім`я ОСОБА_1 , витяг з інформації системи щодо перетину кордону транспортним засобом, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бета Лінія» (UAB «Beta Linija») видало на ім`я ОСОБА_1 довіреність від 13 лютого 2018 року № 22Е156112 на користування автомобілем марки Ауді, марки А4, кузов № НОМЕР_2 . Термін дії такої довіреності становить один рік.

Позивач 16 лютого 2018 року ввіз вказаний транспортний засіб на митну територію України через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці для особистого користування.

Як зазначено в постанові від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21, відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб поміщено в митний режим тимчасово ввезення. Натомість позивач стверджує, що транспортний засіб поміщено в митний режим транзиту.

Між ТОВ «Бета Лінія» (UAB «Beta Linija») та ОСОБА_3 11 квітня 2019 року було укладено договір № 08 купівлі-продажу автомобіля марки Ауді, модель А4, кузов № НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 15 червня 2021 року подала до Київської митниці Держмитслужби заяву щодо вказаного транспортного засобу про зміну митного режиму транзит на митний режим імпорт.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та митний брокер ОСОБА_3 - ОСОБА_4 16 червня 2021 року прибули до митного поста «Столичний» Київської митниці Держмитслужби для подачі митної декларації типу ІМ 40 АА № UA100060/2021/222834.

Начальником Київської митниці Держмитслужби було розглянуто матеріали справи про порушення митних правил № 1144/10000/21, порушеної 23 червня 2021 року та винесено постанову від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною і скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України знайшов своє підтвердження, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є законною і відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Суд першої інстанції зазначив, що здійснюючи провадження у справі про порушення митних правил, начальник Київської митниці Держмитслужби відповідно до ст. 495 МК України в якості доказів, серед іншого, взяв до уваги інформацію, наявну в базі даних АСМО «Інспектор», згідно з якою автомобіль «Ауді А4» був ввезений на митну територію України ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року. Також суд першої інстанції прийняв до уваги пояснення позивача про те, що у 2018 році він ввіз автомобіль Ауді для особистого користування, проте в подальшому, у зв`язку з наявністю відкритих щодо нього виконавчих проваджень, вирішив оформити автомобіль на ОСОБА_3 , уклавши з нею договір купівлі-продажу від 11 квітня 2019 року.

Додатково суд першої інстанції зазначив, що згідно сталої практики Верховного Суду, якщо допущена технічна помилка не призвела до порушення прав особи та не спростувала факту вчинення нею порушення, а також не вплинула на розмір застосованого штрафу, то така помилка не може бути самостійною підставою для скасування відповідної постанови про притягнення до відповідальності.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно з постановою від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України став висновок про порушення ним вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України. Зміст такого порушення полягає у передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, ОСОБА_3 .

Відповідно до абз.абз. 1, 3 ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 ґрунтуються на тому, що відповідний транспортний засіб при ввезенні на митну територію України було поміщено в митний режим транзиту, а не в митний режим тимчасового ввезення. В той час як ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України встановлені правила користування тимчасово ввезеними транспортними засобами.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з базою даних АСМО «Інспектор» автомобіль «Ауді А4» був ввезений на митну територію України ОСОБА_1 саме в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року.

Під час судового засідання представник позивача повідомив, що дії Чернігівської митниці щодо обліку автомобіля в інформаційній базі як такого, що ввезений у митному режимі тимчасового ввезення, ОСОБА_1 не оскаржував.

Також колегія суддів враховує, що згідно з п. 1 ч. 4 ст. 92 Митного кодексу України для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати митному органу митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару.

Стверджуючи про поміщення транспортного засобу марки Ауді, модель А4, кузов № НОМЕР_2 до митного режиму транзит, позивач не надав суду копію митної декларації, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 92 Митного кодексу України.

Натомість представник позивача під час апеляційного розгляду справи надала копію витягу з інформації системи щодо перетину кордону транспортним засобом, отриманого неї від митного брокера ОСОБА_4 , відповідно до якого вказаний транспортний засіб поміщено до митного режиму транзит.

Надаючи правову оцінку зазначеному доказу, колегія суддів враховує, що він не засвідчений у встановленому законом порядку, а також не містить відомостей про особу, яка виготовила такий витяг. Крім того, вказаний витяг містить відомості про транспортний засіб марки Ауді, модель А4, кузов № НОМЕР_2 , що внесені вже після проведення його митного оформлення згідно з митною декларацією від 23 червня 2021 року та, відповідно, розгляду заяви ОСОБА_3 від 15 червня 2021 року про зміну митного режиму.

За таких обставин під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить із того, що вказаний транспортний засіб під час його ввезення на митну територію України 16 лютого 2018 року було поміщено саме в митний режим тимчасового ввезення.

В якості підстави для визнання протиправною і скасування постанови від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 позивач посилається також на те, що в ній не зазначено вид та характер порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Разом з тим відповідачем в ході розгляду справи про порушення митних правил не встановлено та не відображено в оскаржуваній постанові фактичних обставин, за яких відбулося порушення вимоги ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

Як раніше зазначалося, зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі - ОСОБА_3 . Водночас відповідачем не встановлено коли та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_1 відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викласти в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набирав чинності 22 серпня 2019 року, в той час як транспортний засіб марки Ауді, модель А4, кузов № НОМЕР_2 ввезено на митну територію України 16 лютого 2018 року.

Колегія суддів враховує, що станом на 22 серпня 2019 року термін дії довіреності від 13 лютого 2018 року № 22Е156112, виданої ОСОБА_1 на право користування автомобілем, закінчився.

Крім того станом на 22 серпня 2019 року між ТОВ «Бета Лінія» (UAB «Beta Linija») та ОСОБА_3 11 квітня 2019 року було укладено договір № 08 щодо купівлі-продажу автомобіля марки Ауді, модель А4, кузов № НОМЕР_2 .

Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі без дотримання вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

Водночас особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлював міру відповідальності за відповідні дії.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України.

Київська митниця Держмитслужби такого обов`язку не виконала, адже в оскаржуваній постанові не визначила момент вчинення порушення митних правил, а також не скористалася правом подати відзив на позовну заяву й апеляційну скаргу чи письмові пояснення щодо обставин, за яких відбулося порушення вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

У судові засідання під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій представник відповідача також не з`явився.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова про порушення митних правил від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що вимога позивача про закриття провадження у справі про порушення митних правил також є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 26 жовтня 2021 року та є підставою для його скасування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби від 02 вересня 2021 року № 1144/10000/21 та закрити провадження у справі про порушення митних правил.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька