Справа № 140/5447/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 140/5447/21

адміністративне провадження № К/9901/47031/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в адміністративній справі №140/5447/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій,-

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень 31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру», що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» з 01.04.2021 із розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру», що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» з 01.04.2021 із розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат;

- допустити негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року заявлений позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано пенсійний орган здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року в адміністративній справі № 140/5447/21 скасовано та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, відповідно до ст.50-1 Закону України №1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) і ст.86 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-230 вих-21 від 01.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати його скасувати в частині відмови у задоволенні позову та залишити в цій частині рішення суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пунктів 3, 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши наведені положення КАС України, розглянули справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на підпункти а), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України зазначає, що касаційна скарга у цій справі стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Колегія суддів зазначає, що у разі, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово здійснював касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону № 1789-XII, а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим ст.86 Закону №1697-VII, в редакції зі змінами, внесеними Законами України №911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Правова позиція стосовно застосування вказаних вище норм сформована у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер, тому не може вважатися винятковим випадком.

Касатор також посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На підтвердження своєї позиції фактично вказує на необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у малозначній справі не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України..

Колегією суддів Верховного Суду установлено, що суд апеляційної інстанції розглянув справу з урахуванням правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а, від 03.06.2021 у справі №359/3736/17.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтувань підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в адміністративній справі №140/5447/21.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді А.І. Рибачук

Л. В. Тацій