Справа № 440/10892/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/10892/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Грігорян А.Р.,

представника позивача - Козаченко Т.П.,

представника відповідача - Озацької О.В., Красножон М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська бурова компанія" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавська бурова компанія" (надалі по тексту також - позивач, ТОВ "ПБК") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (надалі по тексту також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 01.09.2021 Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визначення до сплати суми податкового зобов`язання та платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб (код платежу 11020500) в сумі 4614468,86 грн, з яких: сума податкового зобов`язання - 3343816,00 грн, сума штрафних санкцій - 1270653,24 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про порушення підпункту 141.4.1 підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового Кодексу України, пункту а) пункту 2 статті 10 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків (Законом України № 243-ІХ від 30.10.2019 року «Про ратифікацію Протоколу про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи ратифіковано Протокол про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (дата набрання чинності 28.11.2019 р.), при виплат доходу у вигляді дивідендів з джерелом походження з України нерезиденту не утримано та не сплачено до бюджету податок з таких доходів за ставкою в розмірі 10 відсотків від їх суми та за їх рахунок на загальну суму 605 000 грн, а також підпункту 141.4.2 пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України при виплаті доходу у вигляді оренди з джерелом походження з України нерезиденту, не утримано та не сплачено до бюджету податок за ставкою в розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок всього на суму 2738815,62 грн. Наголошував, що будучи держателем 13 простих векселів на загальну суму 139218566,62 грн Паселівія Інвестментс ЛТД (Paselivia Investments LTD) скористалось своїм правом на пред`явлення позивачу таких векселів до оплати 17.02.2020 згідно акту їх пред`явлення. Зважаючи на відсутність таких грошових коштів на поточних рахунках, Паселівія Інвестментс ЛТД, як учасником ТОВ "ПБК", збільшено статутний капітал ТОВ "ПБК" у формі майнових прав на кредиторську заборгованість, як наслідок, отримавши частку (корпоративні права) на таку суму в ТОВ"ПБК". В подальшому, на підставі одноособового рішення учасника здійснено виплату дивідендів, що оподатковані із застосуванням 5% ставки в силу наявності Сертифікату податкової резидентності від 20.08.2020, виданого Міністерством фінансів Республіки Кіпр, відповідно до якого Паселілія Інвестментс ЛТД є резидентом Республіки Кіпр. В іншій частині порушень зазначав, що компанія Смартлайн Енерджі (Smartline Energy FZE) зареєстрована 15 квітня 2019 року, що будучи резидентом ОАЕ, оподатковується у ОАЕ. Відтак, при сплаті такій компанії коштів за послуги з оренди за договорами оренди на виконання Угоди між Урядом України та Урядом Об`єднаних Арабських Еміратів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і капітал, оподаткування відповідних доходів позивачем не здійснювалось. Сертифікат податкового резидентства вказаної компанії підтверджує правомірність дій позивача та спростовує доводи відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10892/21. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

18 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення позивачем підпункту 141.4.1 підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового Кодексу України, пункту а) пункту 2 статті 10 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків (Законом України № 243-ІХ від 30.10.2019 року «Про ратифікацію Протоколу про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи ратифіковано Протокол про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (дата набрання чинності 28.11.2019 р.), при виплаті доходу у вигляді дивідендів з джерелом походження з України нерезиденту не утримано та не сплачено до бюджету податок з таких доходів за ставкою в розмірі 10 відсотків від їх суми та за їх рахунок на загальну суму 605000 грн, а також підпункту 141.4.2 пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України при виплаті доходу у вигляді оренди з джерелом походження з України нерезиденту, не утримано та не сплачено до бюджету податок за ставкою в розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок всього на суму 2738815,62 грн. На підтвердження таких порушень наполягав, що не можуть бути вкладом до статутного капіталу товариства майнові права у формі кредиторської заборгованості зі простими векселями. Так, перевіркою встановлено збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнових прав на кредиторську заборгованість перед її засновником, що виникла внаслідок пред`явлення позивачу векселів до оплати (за простими векселями), тобто майнові права обтяжені відповідними зобов`язаннями, є не ліквідними активами га перехід таких активів у власність товариства не дозволяє йому сформувати так званий власний капітал. Таким чином, під час оподаткування виплачених доходів нерезиденту ТОВ «Полтавська бурова компанія» повинна застосовувати ставку податку на прибуток у розмірі 10% у відповідності до вимог підпункту б) пункту 2 статті 10 Угоди, що призвело до заниження податку на загальну суму 600000,0 грн. Крім того, зауважував, що ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» здійснювала виплати за договорами оренди укладеними з Smartline Energy FZE (ОАЕ) у 3 та 4 кварталі 2019 року. Однак, при проведенні перевірки підприємством надано Сертифікат податкового резидентства для юридичних осіб, який виданий 18.08.2020 зі стоком дії 2020 - 2021 роки. Тобто, довідки (Сертифікат) податкового резидентства Smartline Energy FZE (ОАЕ) за 2019 рік позивачем не надано до перевірки /а.с. 204-208, т.1/.

20 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представником позивача наголошено, що відповідач помиляється, вказуючи, що до статутного капіталу було передано неліквідні активи, на підтвердження чого наведені аргументи. Наведені спростування щодо тверджень відповідача про невідповідність Сертифікату податкового резидентства Smartline Energy FZE (ОАЕ) та підтвердження правомірності неоподаткування здійсненого у ході сплати коштів такому контрагенту /а.с. 1-10, т.2/.

15 листопада 2021 року на електронну пошту суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник відповідача, наполягаючи на раніше наведених аргументах, просив відмовити у задоволені позову /а.с. 107-111, т.2/.

16 та 23 листопада 2021 року до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представником позивачем надані розгорнуті пояснення по суті раніше наведених аргументів на підтвердження підстав для задоволення позову /а.с. 122-126, 169-172, т.2/.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Фахівцями Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків з 25.05.2021 по 28.07.2021 проведено документальну планову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи ТОВ "ПБК", за результатами якої складено акт від 04.08.2021 № 276/35-00-07-01-06/39117280 (надалі по тексту - акт перевірки) /а.с. 16-70, т.1/, висновками якого зафіксовано, зокрема, порушення позивачем:

підпункту 141.4.1 підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового Кодексу України, пункту а) пункту 2 статті 10 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків (Законом України № 243-ІХ від 30.10.2019 року «Про ратифікацію Протоколу про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи ратифіковано Протокол про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (дата набрання чинності 28.11.2019 р.), при виплаті доходу у вигляді дивідендів з джерелом походження з України нерезиденту PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) не утримано та не сплачено до бюджету податок з таких доходів за ставкою в розмірі 10 відсотків від їх суми та за їх рахунок на загальну суму 605 000 грн, у тому числі: за 2 квартал 2020 року - 150000,00 грн та за 1 квартал 2021 року - 455000,00 грн;

підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України при виплаті доходу у вигляді оренди з джерелом походження з України нерезиденту Smartline Energy FZE (ОАЕ), не утримано та не сплачено до бюджету податок за ставкою в розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок всього на суму 2 738 815,62 грн: за 3 квартал 2019 року - 395018,28 грн, за 4 квартал 2019 - 2343797,34 грн.

Не погодившись з таким актом перевірки, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, за результатами якого останній залишено без змін /а.с. 17-82, т.1/.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкового повідомлення-рішення № 1 від 01.09.2021 Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визначення до сплати суми податкового зобов`язання та платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб (код платежу 11020500) в сумі 4614468,91 грн, з яких: сума податкового зобов`язання - 3343816,00 грн, сума штрафних санкцій - 1270653,24 грн /а.с. 13-87, т.1/.

Суд окремо зауважує, що детальний розрахунок до такого податкового повідомлення-рішення та саме податкове повідомлення-рішення містять розбіжності в частині загальної суми податкового зобов`язання, а саме: в податковому повідомленні-рішенні № 1 від 01.09.2021 визначено суму податкового зобов`язання - 4614468,91 грн, тоді як у розрахунку до такого податкового повідомлення-рішення - 4614468,86 грн.

Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню № 1 від 01.09.2021 в частині встановлення заниження податкового зобов`язання у розмірі 605000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до підпункту 141.4.1. пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом "д" підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення, а також крім субсидій для повернення частини кваліфікованих витрат, передбачених Законом України "Про державну підтримку кінематографії в Україні".

Так, між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи укладено Конвенцію, підписану 08.11.2012 в м. Нікосія та ратифіковану Законом України від 04.07.2013 № 412-VII (набрання чинності - 07.08.2013), якою регламентовано інший порядок оподаткування доходів у вигляді дивідендів, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту іншої Договірної Держави

Відповідно до статті 14 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV міжнародні договори набирають чинності для України в порядку та строки, передбачені договором, або в інший узгоджений сторонами спосіб.

Згідно з пунктом 1 статті 26 Конвенції від 08.11.2012 Договірні Держави письмово повідомлять одна одну дипломатичними каналами про завершення всіх внутрішньодержавних процедур, необхідних для набрання цією Конвенцією чинності. Конвенція набирає чинності з дня отримання останнього письмового повідомлення і її положення будуть застосовуватися:

а) щодо податків, утриманих у джерела з сум, виплачених з або після 1 січня календарного року, що настає за роком набрання Конвенцією чинності;

б) щодо інших податків, які стягуються під час податкових років або періодів, що починаються з або після 1 січня календарного року, який настає за роком набрання Конвенцією чинності.

Водночас пунктом 2 статті 26 Конвенції від 08.11.2012 передбачено, що з моменту набрання цією Конвенцією чинності припиняється дія Угоди між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 29.10.1982.

Зважаючи на зазначене, положення Конвенції від 08.11.2012 повинні застосовуватися в українсько-кіпрських відносинах з 01.01.2014. Однак при формальному тлумаченні цих положень Конвенції від 08.11.2012 фактично утворюється часовий проміжок, протягом якого норми Угоди між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 29.10.1982, вже не діють, а норми чинної Конвенції ще не почали діяти.

Вказана ситуація пов`язана з наявністю розбіжностей між текстами Конвенції, викладеними українською та англійською мовами, оскільки згідно з англійським текстом Конвенції Угода між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 29.10.1982, припиняє дію з моменту, коли починають застосовуватись положення Конвенції, тобто з 01.01.2014, а не з моменту, коли Конвенція набуває чинності (07.08.2013).

Водночас статтею 27 Конвенції від 08.11.2012 передбачено, що у випадку виникнення розбіжностей з питань тлумачення українського та грецького текстів Конвенції, переважну силу матиме текст, викладений англійською мовою.

Таким чином, згідно зі статтею 26 Конвенції від 08.11.2012, вона буде застосовуватись у двосторонніх українсько-кіпрських відносинах з 01.01.2014. До цього часу чинними залишаються положення Угоди між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 29.10.1982, оскільки Конвенція від 08.11.2012 укладалась на заміну цієї Угоди.

В свою чергу, в межах даної справи предметом спору є правомірність висновків відповідача в частині допущених позивачем порушень при виплаті доходу у вигляді дивідендів з джерелом походження з України нерезиденту не утримано та не сплачено до бюджету податок з таких доходів за ставкою в розмірі 10 відсотків від їх суми та за їх рахунок на загальну суму 605000 грн, що обґрунтовано неналежністю формування статутного капіталу ТОВ "ПБК".

Так, відповідачем зазначено, що Статутний капітал ТОВ «Полтавська бурова компанія» відповідно до установчих документів на момент його створення складав 1000000,0 грн. Засновником товариства на час спірних взаємовідносин визначено нерезидент PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр), який володіє часткою у статутному капіталі в розмірі 100%, що не заперечується сторонами та на підтвердження чого, як до перевірки так і до матеріалів справи надано сертифікати податкового резиденства видані податковим управлінням Міністерства фінансів Республіки Кіпр від 4.11.2019 та 20.08.2020, які апостильовані Постійним секретарем Міністерства юстиції та публічного порядку та перекладено на українську мову, справжність підпису перекладача посвідчено нотаріусом /а.с. 131-140 т.1/.

Будучи держателем 13 простих векселів зі строком погашення "До пред`явлення" на загальну суму 139218566,62 грн, Паселівія Інвестментс ЛДТ скористалося своїм правом, передбаченим ст. 34 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, та пред`явило позивачу векселів до оплати 17.02.2020 року згідно Акту пред`явлення векселя до оплати /а.с. 90-91 т.1/.

Згодом, учасником позивача прийнято рішення №1802-20 від 18.02.2020 року про збільшення розміру статутного капіталу ТОВ "ПБК" за рахунок додаткового вкладу засновника PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) у формі майнових прав на кредиторську заборгованість ТОВ "ПБК" перед PASELIVIA INVESTMENTS LTD за простими векселями, згідно переліку, що є додатком до такого рішення, на загальну суму 139218566,62 грн /а.с. 93-94 т.1/.

19 лютого 2020 року учасником позивача прийнято рішення №1902-20 про затвердження внесення додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ "ПБК" від Паселівія Інвестментс ЛТД у формі майнових прав на кредиторську заборгованість ТОВ "ПБК" перед Паселівія Інвестментс ЛТД за простими векселями, на загальну суму 139218566,62 грн, оцінка якого затверджена Рішенням №1802-20 єдиного Учасника ТОВ "ПБК" від 18.02.2020 у розмірі 139218566,62 грн /а.с. 95-96 т.1/.

Згідно Акту приймання-передачі майнових прав до Статутного капіталу ТОВ "ПБК" від 19.02.2020 р. ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» та юридична особа-нерезидент PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) склали акт приймання-передачі до Статутного капіталу позивача наступних майнових прав: Майнові права на кредиторську заборгованість ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» перед PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) за простими векселями згідно переліку, що є додатком до цього Акту, на загальну сум: 139218566,62 грн /а.с. 99 т.1/.

Як зазначено в п.2, 3 вказаного Акту приймання-передачі, з дати підписання цього Акту вважається, що право власності на майнові права передані за цим актом, перейшли від Компанії-нерезидента до ТОВ "ПБК".

З дати підписання цього Акту, Компанія втратила будь-які права на кредиторську заборгованість ТОВ "ПБК" за простими векселями, майнові права на яку передані за цим Актом до Статутного капіталу Товариства.

До вказаного Акту приймання-передачі простих векселів від 19.02.2020 р., згідно якого Компанія-нерезидент передала, а ТОВ "ПБК прийняло прості векселі, складено Додаток - перелік простих векселів майнові права на кредиторську заборгованість за якими передаються до Статутного капіталу ТОВ "ПБК" /а.с. 99-зворот т.1/.

Учасником ТОВ "ПБК" рішенням єдиного учасника від 19.02.2020 №1902-20 затверджено нову редакцію статуту ТОВ "Полтавська бурова компанія", який підписаний уповноваженим представником учасника, а підпис якого посвідчено 19.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В. та зареєстровано в реєстрі за №123 /а.с. 103-130 т.1/.

16 квітня 2020 року єдиним учасником ТОВ "ПБК" Компанією Паселівія Інвестментс ЛТД прийнято рішення №160420 про затвердження чистого прибутку ТОВ "ПБК" за результатами 2018 року та про розподіл та виплату дивідендів учасника в розмірі 3000000,00 грн, шляхом перерахування в еквіваленті в Євро одним платежем на розрахунковий рахунок учасника Товариства, компанії Паселівія Інвестментс ЛТД в термін до 30.06.2020 року /а.с.141-142 т.1/.

Позивачем на виконання вказаного рішення учасника згідно платіжного доручення від 08.05.2020 перераховано 12.05.2020 на рахунок Паселівія Інвестментс ЛТД 98200,00 євро, які останньому зараховано 18.05.2020, що підтверджується відповідними банківськими виписками /.а.с.143, 144 т.1/.

Платіжним дорученням №205 від 08.05.2020 року позивачем сплачено податок на прибуток іноземних юридичних осіб за 2018 рік в сумі 150000,00 грн /а.с. 145 т.1/, до розміру якого у відповідача виникли зауваження під час проведення перевірки позивача.

25 лютого 2021 року єдиним учасником ТОВ "ПБК" Компанією Паселівія Інвестментс ЛТД прийнято рішення №25022021 про розподіл та виплату дивідендів в розмірі 9100000,00 грн, шляхом перерахування в еквіваленті в Євро одним платежем на розрахунковий рахунок учасника Товариства, компанії Паселівія Інвестментс ЛТД в термін до 30.06.2021 року учаснику ТОВ "ПБК" Компанії Паселівія Інвестментс ЛТД, за наслідками затвердженого рішенням №160420 чистого прибутку ТОВ "ПБК" за результатами 2018 року /а.с.146-147 т.1/.

Позивачем на виконання вказаного рішення учасника згідно платіжного доручення від 02.03.2021 перераховано 02.03.2021 на рахунок Паселівія Інвестментс ЛТД 256398,84 євро, що підтверджується відповідною банківською випискою з відміткою банку /.а.с.148 т.1/.

Платіжним дорученням №18475 від 02.03.2021 року позивачем сплачено податок на прибуток іноземних юридичних осіб за 2018 рік в сумі 455000,00 грн /а.с. 149 т.1/, до розміру якого у відповідача виникли зауваження під час проведення перевірки позивача.

Щодо розміру чистого прибутку учасника ТОВ "ПБК" Компанії Паселівія Інвестментс ЛТД за 2018 рік у контролюючого органу під час перевірки зауважень не встановлено.

ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік подано додаток ПН "Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом походження з України" у рядку 2 "Дивіденди" зазначено суму доходів за 2020 рік в сумі 3000000,00 грн, та у 2021 році в сумі 9100000,00 грн, та застосовано ставку податку згідно міжнародного договору в розмірі 5%.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Угоду про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (далі - Конвенція), яка підписана 08.11.2012 року та ратифікована Законом України № 412-УІІ від 04.07.2013 року (дата набрання чинності для України 07.08.2013р.) далі - Угода).

Умови, при яких резидент компанії, що сплачує дивіденди, має право на застосування пониженої ставки податку у розмірі 5% визначені в підпункті а) пункту 2 статті 10 Угоди про уникнення подвійного оподаткування, яка укладена між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр та ратифікована Законом України, а саме:

a) 5 відсотків від загальної суми дивідендів, якщо фактичним власником дивідендів є компанія (яка не є товариством), яка володіє безпосередньо принаймні 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди та інвестувала в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро.

b) 10 відсотків від загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

Перевіркою встановлено, що при виплаті дивідендів нерезиденту-засновнику PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) платником податків неправомірно застосовано понижену ставку податку на прибуток іноземних юридичних осіб згідно міжнародного договору в розмірі 5%, в зв`язку із недотриманням платником вимог а) пункту 2 статті 10 Угоди в частині інвестування в придбання корпоративних прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро.

Надаючи пояснення на спростування викладених тверджень контролюючого органу представником позивача зазначено, що відповідно до Рішення від 18.02.2020 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавська бурова компанія» () статутний капітал збільшений за рахунок додаткового вкладу PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) у формі майнових прав на кредиторську заборгованість Товариства перед PASELIVIA INVESTMENTS LTD за простими векселями, згідно переліку, що є додатком до такого Рішення, на загальну суму 139218566,62 гривень. У вказаному Рішенні було окремо зазначено перелік векселів за якими виникла заборгованість для уникнення в подальшому питань, яким чином ця заборгованість була сформована.

Вказаним Рішенням затверджено грошову оцінку вкладу у розмірі 139218566,62 грн.

Зазначенні майнові права виникли внаслідок пред`явлення векселів PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) до оплати ТОВ «Полтавська бурова компанія» відповідно до акту пред`явлення векселя до оплати від 17.02.2020 року.

18.02.2020 було прийняте Рішення від 18.02.2020 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавська бурова компанія» () статутний капітал збільшений за рахунок додаткового вкладу PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) у формі майнових прав на кредиторську заборгованість позивача перед PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) за простими векселями, згідно переліку, що є додатком до цього Рішення, на загальну суму 139218566,62 грн.

19.02.2020 PASELIVIA INVESTMENTS LTD (Кіпр) передала майнові права до Статутного капіталу ТОВ «Полтавська бурова компанія» відповідно до акту приймання-передачі майнових прав, за вартістю затвердженою загальною згодою засновника. Відповідно до рекомендацій викладених у листах Держкомпідприємництва № 6279 від 14.09.2004 та № 1930 від 27.02.2009, а також передала ТОВ «Полтавська бурова компанія» для їх погашення згідно вимог чинного законодавства України.

Суд погоджується з твердженням позивача, що внесення майнових прав на кредиторську заборгованість за векселями, які були пред`явлені до сплати відбувалось з врахування норм чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 115 Цивільного кодексу України вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статті 13 Закону України від 06.02.2018 № 2275-VІII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом /ч. 1/.

Товариство не може надавати позику для оплати вкладу учасника або поруку за позиками, кредитами, наданими третьою особою для оплати його вкладу /ч. 2/.

Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. При створенні товариства така оцінку визначається рішенням засновників про створення товариства /ч.3/.

Також частиною першою ст. 86 Господарського кодексу України визначено, що вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об`єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України від 12.07.2001 №2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Положеннями статті 1 Закону України від 18 вересня 1991 року №1560-ХІІ «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів); рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); майнові права інтелектуальної власності; сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау"); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності.

В силу положень п.п.п.14.1.81. п.п.14.1. статті 14 Податкового кодексу України інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Відповідно до вимог статті 190 Цивільного кодексу України та відповідно п.п.14.1.105. п.14.1. статті 14 Податкового кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки /ч.1/.

Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами /ч.2/.

Проаналізувавши наведені вище положення законодавства, можна дійти висновку, що товариству не забороняється збільшувати статутний капітал на суму кредиторської заборгованості такого товариства перед учасником цього товариства і таке збільшення підпадає під визначення інвестиції, оскільки має грошову оцінку і є відплатним.

Оскільки внесення права вимоги заборгованості до статутного капіталу товариства (боржника за вексельним розрахунком) законом не заборонено, а тому може бути способом збільшення статутного капіталу.

У разі наявності наміру збільшення статутного капіталу закон зобов`язує господарське товариство зареєструвати рішення про зміну розміру статутного фонду, яке з цього моменту набирає юридичної сили і є підставою для відображення в бухгалтерському обліку відповідних господарських операцій, пов`язаних з цим.

Відповідні зміни до установчих документів юридичної особи (в частині збільшення уставного капіталу) ТОВ «Полтавська бурова компанія» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 20.02.2020 №2013820.

Окремо суд наголошує, що відповідачем не доведено наявності у останнього повноважень з перевірки правомірності формування статутного капіталу суб`єктів господарювання.

Відтак, і висновки стосовно неналежності формування такого капіталу судом оцінюються критично.

Також суд наголошує, що відповідачем ні станом на час перевірки позивача, ні станом на час розгляду справи в суді не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження скасування реєстраційних змін в частині збільшення статутного капіталу позивача або визнання статутних документів недійсними.

В той же час, відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак, відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ "ПБК", зокрема щодо розміру статутного капіталу в сумі 140218566,62грн є офіційними даними, які повинні визнаватися у тому числі відповідачем.

Таким чином, твердження відповідача про неправомірність формування статутного капіталу позивача та у зв`язку із цим відсутність інвестицій на суму 100000 євро, як необхідної умови для застосування позивачем ставки податку в розмірі 5% для оподаткування доходу компанії-нерезидента з джерелом походження в Україні, є безпідставними та необґрунтованими.

Отже висновок відповідача про порушення позивачем зазначених вимог податкового законодавства під час оподаткування дивідендів компанії Паселівія Інвестментс ЛТД не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню № 1 від 01.09.2021 в частині встановлення заниження податкового зобов`язання у розмірі 2738815,62 грн та застосованої штрафної санкції у розмірі 1270653,24 грн, суд зазначає наступне.

В акті перевірки відносно взаємовідносин позивача та СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) зазначено наступне.

ТОВ "ПБК" було укладено зовнішньоекономічні контракти з нерезидентом СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) на оренду обладнання, а саме: Договір оренди обладнання №2-06.19 від 14.06.2019 року; Договір оренди обладнання №1-06.19 від 14.06.2019 року; Контракт №110719 від 11.07.2019 року.

Позивачем на виконання вказаних договорів оренди обладнання згідно платіжних доручень в іноземній валюті було здійснено перерахування коштів нерезиденту згідно актів приймання-передачі послуг на загальну суму 12002800,00 Євро (365769539,46 грн), зокрема за перевіряємий період ТОВ "ПБК" проводила виплати за договорами оренди укладеними з Smartline Energy - FZE (ОАЕ): в 3 кварталі 2019 року за договороами орнеди від 14.06.2019 №01-06-19 в сумі 100000 євро, в 4 кварталі 2019 року за договорами оренди від 14.06.2019№01-06.19 в сумі 400000 євро та за договором оренди від 14.06.2019 №02-06.19 в сумі 200000 євро, що є доходами, отриманими нерезидентом, з джерелом походження з України у вигляді оренди /а.с. 34-41 т.1/.

Вказані обставини не заперечуються сторонами, а відтак не підлягають перевірці судом.

Зауваження позивача щодо невірного визначення відповідачем кварталу 2019 року в якому відбулася оплата в сумі 100000 євро не знайшли свого безспірного підтвердження з огляду на те, що дата платіжного доручення на підставі якого було здійснено оплату на 100000 євро - 30.09.2019 року, тобто 3 квартал, однак згідно банківської виписки та штампу банку на ній зазначено фактично дату проведення платежу 01.10.2019, тобто вже 4 квартал 2019 року. В той же час, контролюючим органом під час перевірки було взято до уваги саме дату, зазначену в платіжному дорученні (30.09.2019), а не дату штампу на банківській виписці (01.10.2019), що може вказувати на різні квартали настання вказаної події (3 кв. чи 4 кв. 2019 року), однак порядковий номер кварталу (3 чи 4) жодним чином не змінює суті визначеного відповідачем порушення та аргументів позивача щодо відсутності самого порушення, а не фактична дата здійснення такого чи іншого платежу.

У зв`язку із тим, що ТОВ "ПБК" сертифікат щодо підтвердження статусу податкового резиденства в 2019 році компанії Smartline Energy - FZE (ОАЕ) не надано, контролюючим органом на підставі пункту 103.10 ст. 103 ПК України зроблено висновок, що позивачем порушено вимоги 141.4.2 статті 141 ПК України, а саме ТОВ "ПБК" не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок за ставкою 15 відсотків при виплаті доходу з джерелом його походження з України у вигляді орендної плати за 3 квартал 2019 року в сумі 395018,28 грн та за 4 квартал 2019 року в сумі 2343797,34 грн.

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 134.1.3 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства, що регулюють порядок сплати податку, платники податку - резиденти, що сплачують на користь нерезидентів доходи у вигляді лізингової/орендної плати, зобов`язані утримувати з таких доходів податок за ставкою 18%.

Разом з тим, резиденти при виплаті доходу нерезидентам мають право скористатися перевагами угоди про уникнення подвійного оподаткування.

Згідно з пунктом 103.1 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється, зокрема шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Пунктом 103.2 статті 103 ПК України передбачено, що особа (податковий) агент має право застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Відповідно до пункту 103.3 статті 103 ПКУ бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із доходів в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Вказане визначення загалом відповідає визначенням, наведеним в Коментарях ОЕСР (пункт 12 Коментарів до статті 10, пункт 9 Коментарів до статті11, пункту 4 Коментарів до статті 12).

В той же час, слід враховувати, що ані в положеннях Модельної конвенції, ані в положеннях Коментарів ОЕСР поняття бенефіціарного власника не згадується в інших статтях, аніж статті, які стосуються дивідендів, процентів та роялті. З цього приводу Коментар вказує, що застосування терміну «бенефіціарний власник» пов`язано із специфічними формулюваннями, які використано в статті 10, 11 і 12 Модельної конвенції, а саме - використанням словосполучення «що сплачуються на користь резидента договірної держави».

Відповідно до п.п 103.4, 103.5 ст. 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Як вже зазначалось, пунктом 3.2 статті 3 ПК України визначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Так, відповідачем стверджується, що при виплаті доходу у вигляді оренди з джерелом походження з України нерезиденту Smartline Energy FZE (ОАЕ), позивачем не утримано та не сплачено до бюджету податок за ставкою в розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок всього на суму 2738815,62 грн.

Підставою для такого твердження є посилання, що ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» здійснювала виплати за договорами оренди укладеними з Smartline Energy FZE (ОАЕ) у 3 та 4 кварталі 2019 року. Однак, при проведенні перевірки підприємством надано Сертифікат податкового резидентства для юридичних осіб, який виданий 18.08.2020 зі стоком дії 2020 - 2021 роки. Тобто, довідки (Сертифікату) податкового резидентства Smartline Energy FZE (ОАЕ) за 2019 рік позивачем не надано до перевірки.

Статтею 4 Угоди між Урядом України і Урядом Об`єднаних Арабських Еміратів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і капітал від 21.01.2003р. (ратифікована Законом України від 19.06.2003р. №1013-ІV) передбачено, що для цілей цієї Угоди термін "резидент Договірної Держави" означає:

a) в Україні: i) саму Державу, Уряд України, її політико-адміністративні підрозділи або місцеві органи влади; ii) будь-яку фізичну особу, яка за законодавством України є її резидентом; iii) будь-яку юридичну особу, яка створена та діє у відповідності із законодавством України;

b) в Об`єднаних Арабських Еміратах: i) національну особу ОАЕ, будь-яку фізичну особу, яка за законодавством ОАЕ є її резидентом, та будь-яку компанію і будь-яку іншу юридичну особу, яка створена або зареєстрована в ОАЕ; ii) Уряд Об`єднаних Арабських Еміратів або будь-який його політико-адміністративний підрозділ або місцевий орган влади; iii) будь-які урядові установи, створені за державними законами, такі як Центральний банк, фонди, корпорації, управління, організації, агентства або будь-які інші подібні об`єднання, засновані в Об`єднаних Арабських Еміратах; iv) будь-яке міжурядове об`єднання, засноване в Об`єднаних Арабських Еміратах, у капіталі якого приймають участь Об`єднані Арабські Емірати разом з іншими державами.

Статтею 22 тієї ж Угоди визначено, що види доходів резидента Договірної Держави, незалежно від джерела їх виникнення, про які не йдеться у попередніх статтях цієї Угоди, підлягають оподаткуванню тільки в цій Державі.

В свою чергу, статтями 1 та 2 тієї ж Угоди визначено, що остання застосовується до податків на доходи і на капітал, що стягуються від імені Договірної Держави або її політико-адміністративних підрозділів, або місцевих органів влади, або місцевих урядів, незалежно від способу їх стягнення.

Податками на доход і на капітал вважаються всі податки, що справляються із загальної суми доходу, із загальної суми капіталу або з окремих їх елементів, включаючи податки на доход від відчуження рухомого або нерухомого майна, а також податки, що стягуються з доходів від приросту вартості капіталу.

Суд зауважує, що така Угода має пріоритет порівняно з нормами Податкового кодексу України (як про це зазначено в самому ж ПК України), визначає особливості стягнення з резидентів Договірних держав податків на доход.

Крім того, така Угода не містить застережень стосовно застосування її положень виключно при наявності тих чи інших посвідчуючих статус суб`єкта як резидента документів.

Матеріали справи містять копію установчого договору підприємства вільної торгівлі СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) /а.с. 80-91 т.2/, копію установчого договору (із змінами) підприємства вільної торгівлі СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) /а.с. 65-77 т.2/, копію Загальної Трогової Ліцензії СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) №26434, видану 15.04.2019 року, в якій крім іншого зазначено організаційно-правова форма: Підприємство-резидент вільної економічної зони з обмеженою відповідальністю, з штампом Консульства України в Дубай, Гербовою печаткою посольства України в Дубай, Консульською маркою, печаткою та підписом консульської служби ОАЕ, Штамп з надписом: Вільна Економічна Зона Аджман, Печатки Вільної Економічної Зони Аджман та Міністерства Закордонних Справ та Міжнародного Співробітництва /а.с. 71, 78 т.2/, сертифікат про заснування СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE), яке зареєстроване 15 квітня 2019 року в Вільній економічній зоні Аджман Об`єднаних Арабських Еміратів /а.с. 86, 92 т.2/.

Вказані документи підтверджують реєстрацію (заснування) СМАРТЛАЙН ЕНЕРДЖІ (Smartline Energy FZE) в Об`єднаних Арабських Еміратах ще в 2019 році, а відтак і статус його податкового резиденства в ОАЕ.

Відповідачем не спростовано факту перебування компанії Smartline Energy FZE в статусі податкового резидента ОАЕ від дня заснування, тоді як викладене підтверджено долученими до матеріалів справи документами та наданими представником позивача поясненнями /а.с. 160-161, т.1; 65-93, т.2/, відповідно до яких наголошено, що Сертифікат податкового резидента був виданий Міністерством Фінансів ОАЕ тільки 12 серпня 2020, так, як процедура отримання сертифікату податкового резидента заповнення першого повного комплекту фінансової звітності за повний розрахунковий період. Фінансова звітність за повний розрахунковий період, який закінчується 31 грудня 2019 року була заповнена тільки 26 липня 2020 і запит на отримання сертифікату податкового резидента був заповнений відразу ж після цього.

За змістом регульованих правовідносин такий факт підтверджується документом, що виданий компетентним (уповноваженим) органом ОАЕ, за формою, затвердженою згідно із законодавством такої країни, і повинен бути належним чином легалізований та перекладений відповідно до законодавства України. Чинне законодавство не встановлює вимог щодо дати документа, який підтверджує статус резиденства особи в ОАЕ, водночас цілком зрозумілим є те, що такий документ не може бути виданий раніше, аніж відбулися операції між суб`єктами господарювання, оскільки жоден орган не має компетенції видавати документи, які засвідчують факт резиденства особи наперед.

Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в Постанові від 10 грудня 2019 року в справі №806/1213/15, підстав для відступу від якого, суд не вбачає.

Відтак, в ході судового розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження висновки відповідача про відсутність належних документів в підтвердження статусу податкового резидентства Smartline Energy FZE (ОАЕ) станом на 2019 рік, коли позивачем здійснювалися відповідні платежі на користь вказаного нерезидента, а відтак твердження відповідача про необхідність нарахування, утримання та сплату до бюджету податку за ставкою 15% при виплаті вказаних доходів з джерелом його походження з України у вигляді орендної плати є безпідставними та необґрунтованими.

Окремо суд наголошує на обґрунтованості тверджень позивача в частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесено Відповідачем на підставі в Акту перевірки від 04.08.2021 №276/35-00-07-01-06/39117280, що не підписано головним державним інспектором відділу планових перевірок Галиною Букрейовою, а замість підпису стоїть позначка «У відпустці».

В даному випадку, саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.

Наведена правова позиція висловлена в постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2020р. у справі № 140/388/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Як наслідок, позовні вимоги ТОВ "ПБК" у цій частині також підлягають задоволенню.

З огляду на задоволення судом позовних вимог та визнання протиправним податкового повідомлення рішення в частині визначення відповідачем заниження основного податкового зобов`язання позивача, то і підстав для нарахування відповідних штрафних, визначених на підставі п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України санкцій на вказане заниження - не має, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку суду, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків №1 від 01.09.2021 про визначення до сплати суми податкового зобов`язання та платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб (код платежу 11020500) в сумі 4614468,86 грн, з яких: сума податкового зобов`язання - 3343816,00 грн, сума штрафних санкцій - 1270653,24 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 23790,00 грн згідно платіжного доручення №1433440 від 15.09.2021 /а.с. 15/.

При цьому, суд наголошує, що частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції від 03.10.2017 визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2270,00 грн.

Так, позивач заявляє вимогу майнового характеру про скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків № 1 від 01.09.2021 про визначення до сплати суми податкового зобов`язання та платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб (код платежу 11020500) в сумі 4614468,86 грн.

Відтак заявлені до судового розгляду вимоги носять характер майнових.

Зважаючи на приписи частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання до адміністративного суду даного позову становив 22700,00 грн, у той час, як позивачем фактично сплачено судовий збір у розмірі 23790,00 грн.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частина друга тієї ж статті визначає, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 22700,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В той же час, судовий збір у розмірі переплаченої суми повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки від позивача відповідного клопотання не надходило, питання повернення судового збору у розмірі переплаченої суми на даній стадії судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська бурова компанія" (вул. Харчовиків, 27, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 39117280) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, Харківська область, 61052, ідентифікаційний код ВП: 44131658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків № 1 від 01.09.2021 про визначення до сплати суми податкового зобов`язання та платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб (код платежу 11020500) в сумі 4614468,86 грн, з яких: сума податкового зобов`язання - 3343816,62 грн, сума штрафних санкцій - 1270653,24 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, Харківська область, 61052, ідентифікаційний код ВП: 44131658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська бурова компанія" (вул. Харчовиків, 27, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 39117280) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22700,00 грн /двадцять дві тисячі сімсот гривень/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 грудня 2021 року.

Суддя І.Г.Ясиновський