Справа № 520/21606/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р. № 520/21606/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костюшко О.В.,

представника позивача - Загребельного Г.С.,

представника відповідача - Лантушенко Г.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому, з урахуванням уточнень просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2021 за №1 на загальну суму 50595254,00 грн; скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.10.2021 за №1 на загальну суму 1383,75 грн; скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.10.2021 за №1 на загальну суму 10972,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення винесені всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що податкові повідомлення-рішення є правомірними та прийнятими з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу №2707-п від 19.04.2021 про проведення документальної планової перевірки ТОВ «МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ» () Головним управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ».

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт від 28.09.2021 за №16806/20-40-07-01-08/35659221 документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в якому зафіксовані наступні порушення:

1) по податку на прибуток:

на порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), з урахуванням, П(С)БО 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за №751/4044, п.10, п.11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за №27/4248 з урахуванням вимог Закону України від 16.07.1999, №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995, № 88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704), П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999р. за №860/4153, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за №751/4044 за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 рік занижено податок на прибуток у розмірі 44 172 893 грн., у тому числі за період з 01.04.2018-31.12.2018 рік (2018 рік) у сумі 11 303 009,20 грн. (півріччя 2018 р. 1 375 312,49 грн., 9 місяців 2018р. 5 465 671,40 грн.) за 2019 рік 14386435,08 грн. (1 квартал 2019 року 304 894,30 грн., півріччя 2019 р. 2 794 967,40., 9 місяців 2019р. 9 332 330, 29 грн.), за 2020 рік 18258015,11 грн. (1 квартал 2020 року 1 455 990,59 грн., півріччя 2020 р. 4757 044,55 грн., 9 місяців 2019р. 12025743,72 грн.) за період 1 квартал 2021 року у сумі 225434,02 грн.

2) по податку на додану вартість

п.п.44.1 ст.44, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, ТОВ «МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ» занижено суми податку на додану, що сплачується до державного бюджету (ряд 18.) на загальну суму 1107 грн., а саме у липні 2018р. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного звітного періоду (ряд.21) за березень 2021р. в розмірі 10 972 грн.

3) екологічний податок

в порушення п.п.242.1.1п.242.1 ст.242.1 ст.242, п.249.3 ст.249 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами) підприємством не задекларовано екологічний податок на загальну суму 864,1 грн., в т.ч. за 4 квартал 2018р. в сумі 86,41 грн., за 1 квартал 2019р. в сумі 86,41 грн., за 2 квартал 2019р. в сумі 86,41., за 3 квартал 2019р. в сумі 86,41., за 4 квартал 2019р. в сумі 86,41 грн., за 1 квартал 2020р. в сумі 86,41., за 2 квартал 2020р. в сумі 86,41 грн., за 3 квартал 2020р. в сумі 86,41 грн., за 4 квартал 2020р. в сумі 86,41 грн., за 1 квартал.2021 в сумі 86,41.

В порушення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.п. 250.1, п.п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, підприємством ТОВ «МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ» не надано оригінали податкових декларацій з екологічного податку за період 4 квартал 2018 р., 1 квартал 2019р., 2 квартал 2019р., 3 квартал 2019р., 4 квартал 2019р., за 1 квартал 2020р. 2 квартал 2020р., 3 квартал 2020р., 4 квартал 2020р., за 1 квартал.2021р.

Відповідно до п.52-1підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України) за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються.

4) п.п. 176.2 «б» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, довідки за формою №1ДФ за 2-4 квартали 2018 року та 1-4 квартали 2019 року були надані з недостовірними відомостями, а саме невірно відображений податковий номер фізичної особи, ТОВ «МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ» не відображено збільшення статутного капіталу Товариства за рахунок додаткових вкладів учасників Товариства за ознакою доходу « 178» - «Сума майнового та немайнового внеску платника податку до статутного фонду юридичної особи емітента корпоративних прав в обмін на такі корпоративні права (пп. 165.1.44 ПК України)»

Таким чином встановлено, що платник податків мав можливість дотриматись норм чинного законодавства, зокрема в частині відображення у податковій звітності наведених вище операцій, які мали місце, однак не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання через те, що діяв нерозумно та без належної обачності.

На підставі акту перевірки відповідачем було складено податкові повідомлення-рішення від 21.10.2021 за №1, від 21.10.2021 за №1 та від 21.10.2021 за №1.

Позивач вважаючи, що висновки, викладені в акті перевірки - є необґрунтованими та незаконними, зробленими на підставі тверджень, не підкріплених відповідними доказами, а прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення - незаконними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, та не заперечується відповідачем по справі, що з метою подальшого використання у власній господарській діяльності у перевіряємому періоді позивач здійснив придбання сировини та матеріалів для виготовлення продукції та упаковки до неї.

Господарські взаємовідносини із контрагентами здійснювалися на підставі укладених договорів купівлі-продажу або поставки. Кількість товару, його номенклатура та вартість відображалися у видаткових накладних, що складалися за кожним фактом поставки. Транспортування товару здійснювалося в залежності від умов договору або за рахунок покупця або за рахунок продавця, проте кожна операція поставки сировини та матеріалів підтверджена складеними товарно-транспортними накладними. Розрахунки за придбаний товар проводилися у безготівковій формі.

Придбаний товар оприбутковувався на підставі прибуткових ордерів. Крім того оприбуткування сировини та матеріалів відображалося у бухгалтерському обліку на рахунку 20, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Приписами п. 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених ст.216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За визначенням ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення ресурсів, контрольованих підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", пунктами 9,10 якого визначено, що первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі; транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць.

Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць; інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів. У разі, якщо на момент оприбуткування запасів неможливо достовірно визначити їх первісну вартість, такі запаси можуть оцінюватися та відображатися за справедливою вартістю з наступним коригуванням до первісної вартості. Первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Відповідно до п. 11 П(С)БО «Витрати» до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: - прямі матеріальні витрати; - прямі витрати на оплату праці; - інші прямі витрати; - змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Відповідно до приписів Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань та господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 30.11.1999 №291 по за дебетом рахунку 23 "Виробництво" відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також розподілені загальновиробничі витрати і втрати від браку продукції (робіт, послуг) з технологічних причин, за кредитом - вартість фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом готової продукції (у дебет рахунків 26, 27), вартість виконаних робіт і послуг (у дебет рахунку 90), собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, робіт, послуг (інструменту, енергії, ремонтно-транспортних послуг тощо). Собівартість послуг з ремонту, проведеного ремонтним підрозділом підприємства, зменшується на вартість матеріалів (зокрема запасних частин), отриманих при його проведенні, які придатні до подальшого використання і оприбутковані у складі запасів (крім матеріалів, отриманих при ліквідації об`єктів основних засобів та інших необоротних матеріальних активів). Аналітичний облік за рахунком 23 "Виробництво" ведеться за видами виробництв, за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється. На великих виробництвах аналітичний облік витрат може вестися за підрозділами підприємства та центрами витрат і відповідальності.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань та господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 30.11.1999 №291 за дебетом рахунку 26 "Готова продукція" відображається узагальнення інформації про наявність та рух готової продукції підприємства. До готової продукції належить продукція, обробка якої закінчена та яка пройшла випробування, приймання, укомплектування згідно з умовами договорів із замовниками і відповідає технічним умовам і стандартам.

За дебетом рахунку 26 "Готова продукція" відображається надходження готової продукції власного виробництва за фактичною виробничою собівартістю або за нормативною вартістю. Собівартість реалізованої готової продукції визначається за методами оцінки вибуття запасів. Аналітичний облік готової продукції ведеться за видами готової продукції.

В акті перевірки, відповідач зазначає, що підставою для не зарахування в собівартість виробленої продукції було те, що начебто до перевірки були надані не всі підтверджуючи документи.

У зв`язку з викладеним суд зазначає, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV (далі - Закон №996-XIV). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд зазначає, що чинне законодавство не містить визначення поняття «калькуляція» і відповідно не вимагає оформлення документа з такою назвою. На практиці калькуляція собівартості одиниці виготовленої продукції визначається як обчислення собівартості одиниці продукції, виконаних робіт і послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат, яка за своє суттю може бути плановою та нормативні калькуляції; що складаються за даними бухгалтерського обліку; фактичні калькуляції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що калькуляція собівартості продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного бухгалтерського документа, оскільки нею не фіксуються будь-які господарські операції, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції.

Відповідно до п. 11 П(С)БО 16 «Витрати» перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Надані на перевірку документи в повній мірі відображають видатки підприємства на виготовлену продукцію.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем правомірно сформовано та відображено у податковій звітності показники формування собівартості реалізованої продукції.

Щодо встановлення завищення показника «собівартість реалізованої продукції» як підстави нарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 25.02.2000 за №39 визначено, що у статті "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) відображається дохід від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг без непрямих податків і зборів та інших вирахувань з доходу.

У статті "Інші операційні доходи" відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг): дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття тощо. Дохід від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції та дохід від зміни вартості поточних біологічних активів також наводяться у цій статті.

У статті "Інші доходи" відображаються: дивіденди, відсотки, доходи від участі в капіталі та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій; дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від не операційних курсових різниць; інші доходи, які виникають у процесі діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства

У статті "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" показується виробнича собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) та/або собівартість реалізованих товарів, визначена відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати»

У статті "Інші операційні витрати" наводяться адміністративні витрати, витрати на збут, а також собівартість реалізованих оборотних активів (крім готової продукції, товарів і фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і сума списаних безнадійних боргів; втрати від знецінення виробничих запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні санкції; відрахування для забезпечення відшкодування наступних операційних витрат; інші витрати, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства. У цій статті також відображається належна до сплати за звітний період відповідно до законодавства сума податків і зборів. Витрати від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції та витрати від зміни вартості поточних біологічних активів також наводяться у цій статті. у статті "Інші витрати" відображаються: витрати на сплату процентів та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями; втрати від участі в капіталі; собівартість реалізації фінансових інвестицій; втрати від не операційних курсових різниць; втрати від уцінки фінансових інвестицій та необоротних активів; інші витрати, які виникають у процесі діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

У статті "Фінансовий результат до оподаткування" відображається різниця між чистими доходами та витратами підприємства.

Приписами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів , капіталу, зобов`язань та господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 за № 291 визначено, що рахунок 79 "Фінансові результати" призначено для обліку й узагальнення інформації про фінансові результати діяльності підприємства. За кредитом рахунку 79 "Фінансові результати" відображаються суми в порядку закриття рахунків обліку доходів, за дебетом - суми в порядку закриття рахунків обліку витрат, також належна сума нарахованого податку на прибуток. На субрахунку 791 "Результат операційної діяльності" визначається прибуток (збиток) від операційної діяльності підприємства. За кредитом субрахунку відображається в порядку закриття рахунків сума доходів від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг та від іншої операційної діяльності (рахунки 70 "Доходи від реалізації", 71 "Інший операційний дохід"), за дебетом - сума в порядку закриття рахунків обліку собівартості реалізованої готової продукції, товарів, робіт і послуг, адміністративних витрат, витрат на збут, інших операційних витрат (90 "Собівартість реалізації", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут", 94 "Інші витрати операційної діяльності").

З матеріалів справи слідує, що згідно даних бухгалтерського обліку «собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у період, що перевірявся підтверджено у повному обсязі документами, отже при проведенні перевірки контролюючим органом не враховано, що при завищенні показника «Собівартість реалізованої продукції», підприємством занижено показник «Інші операційні витрати», а отже зроблено помилковий висновок стосовно розміру завищення показника собівартості реалізованої продукції.

Крім того, судом встановлено, що на адресу ТОВ «Меблі-Техностиль» було задекларовано суму ПДВ від ТОВ «МЕРА-КОМФОРТ» у розмірі 1106,67грн.

ТОВ «Меблі-Техностиль» віднесло зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та включило у декларацію за червень 2018 року № від 20.08.2019.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до ч. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Оплата та поставка товару були здійснені 20.06.2018, що підтверджується видатковою накладною №1266, податковою накладною №172 від 20.06.2018 (зареєстровано 19.07.2018), випискою з рахунку ТОВ «Меблі-Техностиль» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.04.2018 до 31.03.2021.

Таким чином, у ТОВ «Меблі-Техностиль» наявні підстави для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Також встановлено, що, на адресу ТОВ «Меблі-Техностиль» було задекларовано суму ПДВ від ТОВ «ФЕЛЬДЕР-УКРАЇНА» у розмірі 3848,3 грн.

ТОВ «Меблі-Техностиль» віднесло зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та включило у декларацію за вересень 2018 року № від 19.06.2019.

На адресу ТОВ «Меблі-Техностиль» було задекларовано суму ПДВ від ТОВ «ТПК «АЙРА» у розмірі 5661,64 грн.

ТОВ «Меблі-Техностиль» віднесло зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та включило у декларацію за вересень 2019 року № від 21.10.2019.

На адресу ТОВ «Меблі-Техностиль» було задекларовано суму ПДВ від ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» у розмірі 11,35грн.

ТОВ «Меблі-Техностиль» віднесло зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та включило у декларацію за січень 2021 року № від 17.02.2021.

На адресу ТОВ «Меблі-Техностиль» було задекларовано суму ПДВ від ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» у розмірі 1451,01грн.

ТОВ «Меблі-Техностиль» віднесло зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та включило у декларацію за лютий 2021 року № від 22.03.2021.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до ч. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Наявність підстав для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту підтверджується податковими накладними: №98 від 19.09.2018 (зареєстровано 25.04.2019), №334 від 13.08.2019, №853//51 від 22.01.2021 (зареєстровано 01.02.2021), №3434//9 від 16.02.2021, №2004//51 від 15.02.2021, №1315//51 від 03.02.2021; видатковими накладними: №151 від 24.01.2019, №15643 від 13.08.2019, №Рнк/КН-0004865 від 17.02.2021, №Рнк/Н3-0002953 від 16.02.2021, №Рнк/КН-0001969 від 04.02.2021, випискою з рахунку ТОВ «Меблі-Техностиль» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.04.2018 до 31.03.2021.

Таким чином, у ТОВ «Меблі-Техностиль» наявні підстави для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, суд доходить до висновку, що податкові повідомлення рішення, винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України від 21.10.2021 за №1, від 21.10.2021 за №1, від 21.10.2021 за №1 на підставі акту перевірки висновки яких не відповідають фактичним обставинам господарської діяльності підприємства позивача, є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, а тому вказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Щодо заяви представника позивача з питань відшкодування сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно ч. 4 ст. 134 КАС України.

Відповідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката до суду було надано договір про надання правової допомоги, ордер, акт здачі-приймання надання правової допомоги з описом наданих послуг та прибутковий касовий ордер.

З огляду на те, що, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - судом задоволено в повному обсязі, обсяг доказів є значним та з урахуванням складності справи, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню на користь позивача суми у розмірі 60000,00 грн.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У судовому засіданні відповідачем не доказано правомірності спірних рішень, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена їх протиправність.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" (вул. Польова, буд. 14/3, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, 62332, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України від 21.10.2021 за №1.

Скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України від 21.10.2021 за №1.

Скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України від 21.10.2021 за №1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" () сплачену суму судового збору в розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛІ-ТЕХНОСТИЛЬ" () судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2021 року.

Суддя М.М.Панов