Справа № 520/8302/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р.Справа № 520/8302/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бадюков Ю.В.) від 19.07.2021 року (повний текст рішення складено 27.07.21 року) по справі № 520/8302/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14 січня 2019 року; № від 14 січня 2019 року; № від 14 квітня 2019 року; № від 24 квітня 2019 року; № від 24 квітня 2019 року; № від 24 квітня 2019 року

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11350 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов неправомірного висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також наявності обов`язку подати декларацію про доходи, оскільки позивач у перевіряємий період не отримувала інвестиційного прибутку за результатами повернення частини частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з його зменшенням.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14 січня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про збільшення позивачу грошового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 270000,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 216000, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 54000, 00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14 січня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 170, 00 грн. по податку на доходи фізичних осіб.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14 січня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про збільшення позивачу грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 22500, 00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 18000, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4500, 00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 1020, 00 грн. по податку на доходи фізичних осіб.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про збільшення позивачу грошового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 823500,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 549000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 274500,00 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області про збільшення позивачу грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 68625,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 45750,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 22875,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11350 гривень 00 копійок.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права і порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової служби України про суми виплачених доходів (податковий розрахунок за формою 1 ДФ), позивачем від ТОВ «Промлектро-Харків» отримано дохід з ознакою « 112» - інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами, а саме: у 2016 році 1 200 000,00 грн; у І кварталі 2017 року 1 050 000,00 грн; у ІІ кварталі 2017 року 2 000 000,00 грн.Водночас, позивачем не подано до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан та доходи за 2016 та 2017 роки, отриманий дохід не задекларовано, податки не сплачено. Зазначив, що податковим органом здійснено всі необхідні дії для своєчасного повідомлення платникаподатків про наявну у контролюючому органі інформацію стосовно отримання позивачем доходу у вигляді інвестиційного прибутку та необхідності надання платником податківдокументів, які пов`язані з нарахуванням та сплатою податків та зборів, а також застереженнящодо проведення позапланових невиїзних перевірок у разі ненадання документів. Однак,жодних документів, зокрема щодо витрат, пов`язаних з придбанням інвестиційного прибутку позивачем до контролюючого органу до або під час проведенняперевірки не надано.В зв`язку з чим, оскільки встановлені за наслідками перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства є обґрунтованими, то спірні податкові повідомлення-рішення є законними.

Представник позивача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що у період з 02 листопада 2018 року по 08 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено Акт № 4768/20-40-13-05-08/ від 15 листопада 2018 року.

За наслідками перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення платником податку вимог діючого законодавства, а саме:

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп. 176.1., «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПКУ не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.;

- пп.164.2.9 п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168 ст.168, пп. 170.2.6 п.170.2 ст.170, п.179.7 ст. 179 ПКУ в результаті занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 216 000, грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, в результаті занижено військовий збір за 2016 рік у сумі 18 000, 0 грн.

На підставі вищенаведеного акту перевірки, контролюючим органом 14 січня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № на суму 270000,00 грн (сума заниження податкового зобов`язання виявлена контролюючим органом 216000,00 грн, розмір штрафної санкції 54000,00 грн);

- № на суму 170,00 гривень (штрафні санкції за неподання платником податків податкової декларації за 2016 рік);

- № на суму 4500,00 грн (сума грошового зобов`язання за платежем Військовий збір).

Також, у період з 18 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт від 01 березня 2019 року № 621/20-40-13-05-08/.

Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення платником податку вимог діючого законодавства, а саме:

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп. 176.1., «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПКУ не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік.;

- пп.164.2.9 п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168 ст.168, пп. 170.2.6 п.170.2 ст.170, п.179.7 ст. 179 ПКУ в результаті занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 549 000, грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, в результаті занижено військовий збір за 2017 рік у сумі 45 750, 0 грн.

На підставі вищенаведеного акту перевірки, контролюючим органом 24 квітня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № на суму 1020,00 грн (штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування);

- № на суму 823500,00 грн (сума заниження податкового зобов`язання виявлена контролюючим органом 549000,00 грн, розмір штрафної (фінансової) санкції - 274 500 грн);

- № на суму 22875,00 грн ( сума грошового зобов`язання за платежем військовий збір).

Позивач, не погоджуючись із правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень, звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень слугували висновки податкового органу про отримання позивачем у перевіряємий період інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами, а відтак, наявності у нього обов`язку сплатити податки і збори (податок на доходи фізичних осіб та військовий збір) та подати податкові декларації про майновий стан.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанціївиходив з того, що висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також про обов`язок позивача подати декларацію про доходи є хибними, оскільки позивач протягом 2013-2014 років понесла витрати на придбання інвестиційного активу, а послідуюче повернення частини частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з його зменшенням не є інвестиційним прибутком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи із джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), та іноземні доходи доходи (прибуток), отримані із джерел за межами України.

Під терміном дохід слід розуміти загальну суму доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 170.2.2 п.170.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно абз.5-8 пп.170.2.2. п.170.2 ст.170 ПК України, до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку регламентується п. 170.2 ст. 170 ПК України, згідно з пп. 170.2.6 якого, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Відповідно до пп. 170.2.7 п. 170.2 ст. 170 ПК України для цілей цього пункту термін інвестиційний актив означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом і статутними документами (пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу).

Відповідно до п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Як встановлено під час розгляду справи, 11 лютого 2013 року Протоколом №1 Установчих зборів засновників створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Промлектро-Харків».

20 лютого 2013 року ТОВ «Промлектро-Харків» зареєстровано як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 0055103.

Протоколом №1 від 11 лютого 2013 року вирішено затвердити статутний фонд (капітал) Товариства у розмірі 10 000 000, 00 (десять мільйонів гривень) у вигляді грошового внеску.

Частки учасників у статутному фонді Товариства були розподілені наступним чином: ОСОБА_2 загальна сума у вигляді грошового внеску 6 000 000, 00 (шість мільйонів) гривень 60%; ОСОБА_3 загальна сума у вигляді грошового внеску 2 000 000, 00 (два мільйони) гривень 20%; ОСОБА_1 загальна сума у вигляді грошового внеску 2 000 000, 00 (два мільйони) гривень 20 %.

26 квітня 2013 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 300 000, 00 (триста тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

07 травня 2013 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 1 620 000, 00 (один мільйон шістсот двадцять тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

22 травня 2013 року Загальними зборами Учасників ТОВ «Промлектро-Харків» вирішено збільшити розмір Статутного капіталу (фонду) ТОВ «Промлектро-Харків» на 20 000 000, 00 (двадцять мільйонів) гривень до 30 000 000, 00 (тридцяти мільйонів) гривень за рахунок додаткових внесків засновників ТОВ «Промлектро-Харків» до статутного капіталу (фонду) ТОВ «Промлектро-Харків».

13 червня 2013 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 1 000 000, 00 (один мільйон) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

18 червня 2013 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 1 000 000, 00 (один мільйон) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

05 липня 2013 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 830 000, 00 (вісімсот тридцять тисяч) гривень, що підтверджується роздруківками руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ».

04 квітня 2014 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 675 000, 00 (шістсот сімдесят п`ять тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

08 квітня 2014 року Загальними зборами Учасників ТОВ «Промлектро-Харків» вирішено збільшити розмір Статутного капіталу (фонду) ТОВ «Промлектро-Харків» на 10 000 000, 00 (десять мільйонів) гривень до 40 000 000, 00 (сорока мільйонів) гривень.

18 квітня 2014 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 300 000, 00 (триста тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків», наданими позивачем.

07 травня 2014 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 300 000, 00 (триста тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

13 травня 2014 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 1 468 000, 00 (один мільйон чотириста шістдесят вісім тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

20 травня 2014 року ОСОБА_1 через касу АТ «УкрСиббанк» здійснено внесок до статутного капіталу Товариства у розмірі 507 000, 00 (п`ятсот сім тисяч) гривень, що підтверджується копіями роздруківок руху коштів по розрахунковому рахунку ТОВ «Промлектро-Харків».

20 січня 2015 року Загальними зборами Учасників ТОВ «Промлектро-Харків» вирішено зменшити розмір Статутного капіталу Товариства на 30 000 000, 00 (тридцять мільйонів) гривень до 10 000 000, 00 (десяти мільйонів) гривень та повернути Учасникам частину внесків до Товариства у вигляді грошових внесків, зокрема, ОСОБА_1 у розмірі 6 000 000, 00 (шість мільйонів) гривень.

У 2017 році ОСОБА_1 отримала частину сплаченого внеску до статутного капіталу Товариства у вигляді грошових коштів на загальну суму 3 050 000,00 грн. (три мільйони п`ятдесят тисяч гривень).

08 квітня 2016 року Протоколом Загальних зборів Учасників Товариства вирішено зменшити статутний капітал (фонд) Товариства у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень на 7 000 000 (сім мільйонів) гривень до 3 000 000, 00 (трьох мільйонів) гривень та повернути Учасникам Товариства шляхом видачі готівки через касу підприємства, зокрема, ОСОБА_1 її частину внеску до Статутного капіталу ТОВ «Промлектро-Харків» у розмірі 1 400 000,00 (один мільйон чотириста тисяч) гривень.

У 2016 році Позивач отримала частину сплаченого внеску до статутного капіталу у вигляді грошового внеску у розмірі 1 200 000,00 гривень.

Колегія суддів зазначає, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір позивач повинен сплатити лише у випадку, якщо він отримав більше коштів під час зменшення статутного капіталу підприємства, ніж вніс до статутного капіталу підприємства при вступі до нього чи при його створенні.

Натомість, оскільки судовим розглядом встановлено, що позивач протягом 2013-2014 років внесла до статутного фонду ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ» 8 000 000 грн., тобто, понесла витрати на придбання інвестиційного активу, то позивачем у 2016-2017 роках не було отримано інвестиційного прибутку у зв`язку поверненням частини своєї частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з його зменшенням.

В зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість висновків податкового органу щодо отримання позивачем у перевіряємий період інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами, а відтак, наявності у нього обов`язку сплатити податки і збори (податок на доходи фізичних осіб та військовий збір) та подати податкові декларації про майновий стан.

Посилання скаржника, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової служби України про суми виплачених доходів (податковий розрахунок за формою 1 ДФ), фізичною особою платником податків ОСОБА_1 від ТОВ «Промлектро-Харків» отримано дохід з ознакою « 112» - інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами, а саме: у 2016 році 1 200 000,00 грн; у І кварталі 2017 року 1 050 000,00 грн; у ІІ кварталі 2017 року 2 000 000,00 грн, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач не може відповідати за дії третіх осіб, в нашому випадку, за подання ТОВ «Промлектро-Харків» до контролюючого органу податкової звітності, з недостовірним або помилковим вказанням даних відносно досліджених обставин, а тому може тягти для позивача будь-яких негативних наслідків у вигляді донарахованих податкових зобов`язань.

Доводи відповідача про відсутність документального підтвердження понесених позивачем витрат через ненадання таких документів до перевірки не спростовують обставин фактичного понесення таких витрат при формуванні статутного капіталу ТОВ «Промлектро-Харків», які підтверджуються документами, наданими в ході розгляду цієї справи.

При цьому, вартість статутного капіталу і факт прийняття участі у його формуванні позивачем, підтверджується копіями протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Промлектро-Харків», що є належним та допустимим доказом факту понесення витрат у розмірі 8 000 000,00 грн., пов`язані із формуванням статутного капіталу ТОВ «Промлектро-Харків».

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладене у постанові від 12.11.2020 по справі №826/16334/15.

А відтак, оскільки у податкового органу станом на час проведення перевірки були наявні необхідні документи та відомості, які підтверджують саме повернення попередньо внесених до статутного фонду ТОВ «Промлектро-Харків» грошових коштів, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неподання позивачем до контролюючого органу під час проведення перевірки відповідних документів.

При цьому, колегія суддів додатково зазначає, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 р. у справі № 806/434/16, від 24.01.2019 у справі № 820/12113/15, від 12.02.2019 у справі № 820/6512/16.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих рішень, які є предметом оскарження позивачем.

При цьому, судом враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року по справі №520/8302/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.С. Бартош
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 23.12.2021 року