Справа № 200/1555/21-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 200/1555/21-а

адміністративне провадження № К/9901/44428/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача -1 щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивачу з 01 січня 2016 року та зобов`язати відповідача-1 відновити нарахування та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивачу з 01 січня 2016 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 01 грудня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем 1 припинено нарахування та виплати позивачу страхових виплат.

Встановлено, що судом першої інстанції справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зазначає підпункти «а», «в» частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Зазначає, що на Фонд покладено обов`язок контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування. Тому продовження нарахування страхових виплат особам, які не підтвердили свій статус внутрішньо переміщених осіб та, які не звернулися у встановленому діючим законодавством порядку до органів Фонду із відповідними заявами про продовження нарахування раніше призначених страхових виплат та визначеним переліком документів (зокрема, та нормативних актів: неможливість перевірити статус особи, якій нараховуються страхові виплати (жива вона чи померла) призводить до негативних наслідків для Фонду. Враховуючи численність такої категорії позовів, зазначене негативно впливає на фінансове становище Фонду, а відтак, порушуються права та законні інтереси добросовісних набувачів прав на певні види допомог та соціальних послуг за Законом № 1105-ХIV та призводить до соціальної напруги в суспільстві.

Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. Вказуючи на те, що в судах першої та апеляційної інстанцій знаходиться численна кількість аналогічних спорів скаржник не зазначає, яке неоднакове застосування норм матеріального права допущено судами, що б вказувало на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд вважає неприйнятним посилання скаржника на різноманітну судову практику у справах про вирішення питання щодо продовження нарахування страхових виплат особам, які не підтвердили свій статус внутрішньо переміщених осіб та, які до органів Фонду подали заяви про припинення нарахування страхових виплат у зв`язку із поверненням на непідконтрольну українській владі територію, зокрема, розглянутих Донецьким окружним адміністративним судом у рішеннях від 14 травня 2020 року у справі № 200/4082/20-а, від 20 жовтня 2020 року у справі № 200/7391/20-а, у справах № 200/7667/20-а, № 200/4158/20-а, оскільки у вказаних справах позивачі зверталися до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про припинення страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання та не перебували на обліку у Фонді, тоді як у справі № 200/1555/21-а факт перебування позивача на обліку у Фонді не заперечується, а спірним у справі питанням є правомірність припинення виплати соціальних виплат позивачеві з 01 січня 2016 року у зв`язку із закінченням довідки ВПО.

Необґрунтованим є посилання скаржника на те, що справа становить виняткове значення, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду, в якому було б надано оцінку правовідносинам, що стосуються ненарахування та невиплати щомісячних страхових виплат внутрішньо переміщеним особам, у яких скасовані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або коли потерпілі на виробництві не зверталися до органів соціального захисту населення та не отримували довідки про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб, оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц було сформовано правовий висновок щодо наявності правових підстав для нарахування і виплати щомісячних страхових виплат незалежно від перебування особи на обліку внутрішньо переміщених осіб. Підстав для відступу у цій справі від такого висновку щодо застосування норм права колегія суддів не вбачає.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає умови за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Інші доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 200/4914/20-а, від 21 квітня 2021 року у справах № 200/8260/20-а, 200/9344/20-а, 200/9329/20-а.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження, клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень не підлягає розгляду.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Шарапа