Справа № 560/2039/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2039/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

21 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року Приватне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення :

- від 10.01.2019 за №,

- від 04.02.2019 за №,

- від 15.05.2019 за №,

- від 15.05.2019 за №,

- від 12.07.2019 за №,

- від 12.07.2019 за №,

- від 12.07.2019 за №.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати юридичних осіб за період з січня по липень 2018 року та згідно податкових повідомлень-рішень № 001681404 від 23.03.2017, № від 08.05.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт №102/22-01-52-05/476808 від 19.12.2018 року.

В подальшому, відповідачем винесено спірні податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- від 10.01.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 41 486, 62 грн.;

- від 04.02.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 8 111,10 грн.;

- від 15.05.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 2 743, 47 грн.;

- від 15.05.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 4 843,93 грн.;

- від 12.07.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 32 356, 98 грн.;

- від 12.07.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 6 147,10 грн.;

- від 12.07.2019 № про застосування штрафних санкцій за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у сумі 12 996,39 грн.;

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність висновків податкового органу і натомість обгрунтованість позовних вимог.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

За визначеннями наведеними у п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В свою чергу, податковий обов`язок - обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За правилами п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як було з`ясовано під час розгляду справи, в користуванні ПрАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" на умовах оренди перебувають земельні ділянки, розташовані на території колишніх Полонського та Ізяславського районів.

Посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 20.02.2017 № 0199/22-01-14- 04/00476808.

За наслідками перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

- № від 01.06.2017 про збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельною ділянкою на території Великоберезнянської сільської ради Полонського району на суму 148 038,85 грн., у тому числі 98 692,57 грн. за податковим зобов`язанням та 49 346,28 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 01.06.2017 про збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельною ділянкою на території Новолабунської сільської ради Полонського району на суму 562 435,69 грн., у тому числі 374 957,13 грн. за податковим зобов`язанням та 187 478,56 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 01.06.2017 про збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельною ділянкою на території Онацьковецької сільської ради Полонського району на суму 58 460,81 грн., у тому числі 38 973,87 грн. за податковим зобов`язанням та 19 486,94 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 01.06.2017 про збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельною ділянкою на території Бражинецької сільської ради Полонського району на суму 33 677,69 грн., у тому числі 18 437,66 грн. за податковим зобов`язанням та 9 218,83 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- № від 23.03.2017 про збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельною ділянкою на території Сахновецької сільської ради Ізяславського району на суму 171 472,43 грн., у тому числі 114 314,95 грн. за податковим зобов`язанням та 57 157,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в судовому порядку.

В подальшому, ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено камеральні перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, результати яких оформлені актами перевірок від 19.12.2018 № 102/22-01-52-05/476808, від 10.01.2019 № 5/22-01-52-05/476808, від 03.04.2019 № 102/22-01-52-05/00476808, від 14.06.2019 № 663/22-01-5705/00476808.

Перевірками встановлено порушення платником податків п. 287.3 ст. 287 та п. 57.3 ст. 57 ПК України, які полягали у перевищенні встановлених законом термінів сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю, нарахованих відповідно до податкового повідомлення - рішення та податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, в зв`язку з чим податковим органом прийняті податкові повідомлення рішення, що є предметом оскарження в цій справі та податкові повідомлення рішення № та №

Зазначені рішення оскаржені платником податків до Державної податкової служби України. Рішенням ДПС від 07.10.2019 вих. №4519/6/99-00-08-05-05 скаргу позивача (в частині оскарження ППР № та № ) задоволено частково, скарги на інші рішення залишені без задоволення.

В подальшому, податкові повідомлення-рішення відповідача форми «Р» №, № , № , № та № були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку в межах справи №822/2044/17.

Зокрема, Постановою Верховного Суду від 14 січня 2021 у справі №822/2044/17 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача форми «Р» №, № , № , № та № .

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, податкові повідомлення - рішення відповідача, якими позивачу збільшені грошові зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за користування земельними ділянками на території відповідних сільських рад Полонського та Ізяславського районів, були скасовані Верховним Судом, який зокрема вказав на безпідставність висновків податкового органу щодо заниження позивачу грошових зобов`язань з цього податку.

При цьому, раніше донараховані цими податковими рішеннями податкові зобов`язання платника не вважаються узгодженими, тому не є передумовою утворення у останнього податкового боргу. А отже, податковий борг, який виник відповідно до зазначених податкових рішень станом на час розгляду цієї справи у позивача відсутній.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що поточна орендна плата за 2018 рік, сплачувалась підприємством своєчасно, однак була зарахована відповідачем в рахунок погашення заборгованості за вказаними рішеннями, які на цей час скасовані, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими деклараціями з плати за землю, розрахунками земельного податку та платіжними дорученнями.

При цьому, відповідачем не спростовано, що до складу податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 10.01.2019 № (на суму 41 486,62 грн.) входять 34 294,48 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню - рішенню форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017 року; 209,9 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню- рішенню форми «Ш» № від 08.05.2018 та 6 966,54 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому розрахунку земельного податку від 19.02.2018 № - наслідок зарахування коштів, які сплачувались як поточна орендна плата в рахунок оплати повідомлення - рішення форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017; до складу податкового повідомлення-рішення форми «Ш`від 04.02.2019 № (на суму 8 111,10 грн. ) входять 4 648,92 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню - рішенню форми «Ш» № від 30.08.2018, 3462,18 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому розрахунку земельного податку від 19.02.2018 № - наслідок зарахування коштів, які сплачувались як поточна орендна плата в рахунок оплати по повідомленню-рішенню форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017; до складу податкового повідомлення-рішення форми «Ш`від 15.05.2019 № (на суму 2 743,47 грн.) входять 2 596,58 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню- рішенню форми «Ш» № від 10.01.2019, основну частину якого складають штрафні санкції за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню-рішенню форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017 року, 146,89 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому розрахунку земельного податку від 19.02.2018 р. № - наслідок зарахування коштів, які сплачувалися як поточна орендна плата в рахунок оплати повідомленню-рішенню форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017; до складу податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 15.05.2019 № (на суму 4 843,93 грн.) входить 1 622,20 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню- рішенню форми «Ш» № від 04.02.2019 року, 117,56 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню- рішенню форми «Ш» № від 04.02.2019, 3104,17 грн. штрафу за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню- рішенню форми «Ш» № від 10.01.2019, основну частину якого складають штрафні санкції за несвоєчасну сплату по податковому повідомленню-рішенню форми «Р» № 001681404 від 23.03.2017 року.

Крім того як слідує з матеріалів справи, позивачем за податковим повідомленням- рішенням № від 23.03.2017, яке визнане протиправним та скасоване, сплачені кошти в сумі 171 472,43 грн., що доводиться платіжними дорученнями від 29.10.2018 № 2502 на суму 26879,30 грн. та від 30.11.2018 № 2594 на суму 144593,13 грн.

Протягом періоду з березня по жовтень 2018 (коли податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2017 ще вважалось узгодженим) зазначені грошові кошти зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати. Зважаючи на це, оскільки податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2017 на суму 171 472,43 грн. скасоване, у позивача не виник відповідний податковий борг із сплати поточної орендної плати. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Аналогічно цьому, позивачем були сплачені кошти (як орендна плата) що підтверджується платіжними дорученнями від 28.12.2018 № 2675 на суму 132309,84 грн.; від 30.11.2018 №2597 на суму 58460,81 грн.; від 30.11.2018 №2596 на суму 27656,49 грн.; від 14.01.2019 №2684 на суму 20214,12 грн., які протягом березня 2018 - січня 2019 зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

Оскільки податкові повідомлення-рішення № , № , № від 01.06.2017 на суму 240 177,35 грн. скасовані, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що у позивача відсутній податковий борг із сплати поточної орендної плати та штрафних санкцій.

Поряд з цим, зважаючи на те, що рішенням ДПС рішення від 12.07.2019 № та № скасовані лише в частині подання уточнюючих розрахунків на зменшення податкових зобов`язань, а в решті залишені без змін, ці рішення в частині, яка залишалась чинною, також підлягають скасуванню.

Згідно з п. 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується (правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у справі № 825/1452/18 від 22.01.2020).

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень від 10.01.2019 №, від 04.02.2019 №, від 15.05.2019 №, від 15.05.2019 №, від 12.07.2019 №, № та №, а також наявність правових підстав для їх скасування.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Наразі, апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких судом вже надано оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.