Справа № 500/8324/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8324/21

24 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та доплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України-+, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54% винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи, що дає право на відставку строку проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права на посаді стажиста суду, виконуючого обов`язків народного судді суду;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати мені ОСОБА_1 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981), 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991), 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права - перебування на посаді стажиста суду (з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопільської області) із яких - 1 рік, 3 місяці, 21 день - на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 01.07.1992 по 22.10.1993) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок, донарахування та доплату до раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 14% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді згідно із довідкою виданої Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 із врахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 12.03.2020 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач зазначає, що стаж, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 29 років 1 місяць 7 днів. З урахуванням цього стажу, розмір раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання підлягає донарахуванню та доплаті в розмірі 14% суддівської винагороди судді.

Однак, при обчисленні розміру довічного грошового утримання, відповідачем не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981), 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991), 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права - перебування на посаді стажиста суду (з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопільської області) із яких - 1 рік, 3 місяці, 21 день - на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області ( з 01.07.1992 по 22.10.1993).

На думку позивача, такі дії органу Пенсійного фонду суперечить вимогам законодавства щодо порядку визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до норм, які діяли на день призначення особи суддею. Позивач вказує на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській щодо незарахування до його стажу роботи на посаді судді вказаних періодів та помилковим визначенням у зв`язку з цим розміру довічного грошового утримання. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача 17.12.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що посилання позивача на донарахування 14% суддівської винагороди судді є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки суддівський стаж позивача становить 22 роки 11 місяців 10 днів, що дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків + 2 відсотки за кожний рік понад 20).

На переконання відповідача, підстави для здійснення позивачу перерахунку стажу та відповідно щомісячного довічного грошового утримання відсутні, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач - ОСОБА_1 з 11.10.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання, обчислене відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку №103 від 10.03.2020, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.08.2021 №4935-5085/Т-02/8-1900/21 позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі згаданої довідки (аркуші справи 38-39).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №500/3039/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячно довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 100896,00 грн відповідно до довідки виданої Тернопільським управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10 березня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 100896,00 грн відповідно до довідки виданої Тернопільським управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 з врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду від 10.11.2020 у справі №500/3039/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року у розмірі 54% суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді, тобто з врахуванням лише стажу роботи позивача безпосередньо на посаді судді, який становить 22 роки, 11 місяців, 10 днів.

Позивач вважає, що, здійснюючи перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем протиправно не зараховано до стажу, який надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 6років, 1 місяць, 27 днів, інших стажових періодів, відомості щодо яких знаходяться в матеріалах моєї особової пенсійної справи у відповідача, а тому, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Згідно з частиною першою статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIIІ (далі - Закон №1402-VIIІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЗаконуМ№1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується в розмірі 50% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За змістом ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року зі змінами внесеними Законом України від 24.02.1994 року «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражі в України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відом чому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції Украї ни та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі в Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім цього, ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», визначено, що до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності визначеного Законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, та період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова норма є і в Постанові Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Судом встановлено, що позивач працював на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області з 22.10.1993 по 03.10.2016. Тобто, стаж роботи на посаді судді становить 22 роки, 11 місяців, 10 днів. Це стверджується рішенням Тернопільської обласної Ради народних депутатів двадцять першого скликання, п`ятнадцятої сесії від 22.10.1993 про обрання на посаду судді Збаразького районного суду Терно пільської області, наказом Збаразького районного суду Тернопільської області за №45-К від 03.10.2016 звільнення у зв`язку із поданням заяви про відставку, відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивача, виданій 29.08.1978 (аркуші справи 32, 37, 12-13).

В період з 10.05.1979 по 15.05.1981 проходив строкову військову службу строком 2 роки, 6 днів, що підтверджується відповідними записами у виданому військовому квитку серії НОМЕР_2 , виданому 10.05.1979, виданій 29.08.1978 трудовій книжці серії НОМЕР_1 (аркуші справи 15-19).

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 , виданим 28.06.1991, позивач з 01.09.1987 по 30.06.1991 навчався у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків. Половина терміну навчання у ньому становить 1 рік, 11 місяців (аркуш справи 14). Також, це підтверджується відповідним записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданій 29.08.1978.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №1402-VIIІ від 07.07.2010 №2453 визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають порядок визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних Положень» Закону №1402-VIII від 02.06.2016 констатовано, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відпо відно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Станом на 16.04.2009 р. відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу позивача, який давав право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, було зараховано половину терміну навчання у вищому навчальному юридичному закладі - 1 рік, 11 місяців, та 2 роки, 06 днів періоду проходження строкової військової служби.

Відповідно до повідомлення Державної Судової Адміністрації за №17-2909/09 від 06.05.2009, наказів Збаразького районного суду Тернопільської області №6-К від 21.05.2009, № 26-К від 15.04.2010, № 18 від 15.04.2011 позивач як суддя має право на відставку та продовжує працювати, і відтак, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання (аркуші справи 34-36).

Отже, оскільки законодавством, яке діяло на момент чинності згаданого Закону №1402-VIII передбачено право судді на зарахування до стажу що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, половину строку навчання на денній формі у вищих юридичних навчальних закладах, та календарного періоду проходження строкової військової служби, дії відповідача щодо незарахування до стажу відповідних строків є протиправними.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач після закінчення 30.06.1991 навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі, я з 01.08.1991 по 11.10.1991 перебував на посаді стажиста Ланівецького районного суду Тернопільської області, а з 11.10.1991 по 22.10.1993 на посаді стажиста Збаразького районного суду Тернопільської області.

Перебуваючи на посаді стажиста Збаразького районного суду Тернопільської області, позивача було обрано народним засідателем даного суду, а з 01.07.1992 р. мене як народного засідателя було призначено на посаду вико нуючого обов`язків судді Збаразького районного суду Тернопільської області (розпорядження представника Президента України в Тернопільській області №176 від 03.07.1992, наказ начальника Уп равління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації №81 -К від 10.07.1992 (аркуші справи 30-31).

Позивач на даній посаді перебував до 22.10.1993, тобто до часу обрання його суддею Збаразького районного суду Тернопільської області (рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 22.10.1993, аркуш справи 32).

На посаду судді позивача обрано 22.10.1993, тобто відповідно до положень Закону України «Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15.12.1992.

Вимоги цього Закону при обранні суддів на посаду вперше діяли з 10.02.1993 по 05.07.2001. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №2862-ХІІ, право на зайняття посади судді районного (міського) міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Цією нормою Закону передбачено, що судді у відставці який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія, або звільнене від сплати податків щомісячне довічне грошове утри мання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Таким чином, беручи до уваги те, що оскільки стаж роботи позивача за юридичною спеціальністю на посаді стажиста Ланівецького та Збаразького районних судів Тернопільської області з 01.08.1991 по 11.10.1991, та з 11.10.1991 по 22.10.1993 відповідно, та зокрема, і на посаді виконуючого обов`язків судді Збаразького районного суду Тернопільської області з 01.07.1992 по 22.10.1993 надав право на підставі діючих на той час норм Закону бути обраним на посаду судді, суд приходить до висновку, що згаданий стаж підлягає до зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Крім цього, Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII, ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VII доповнено частиною другою наступного змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимоги щодо якого визначено Законом та надає право для призначення на посаду судді».

В абзаці 4 п. 34 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402 VII зазначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цього Закону, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого ч. 2 ст. 137 Закону України № 1402-VII слід тлумачити у такий спосіб, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався Законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Отже, стаж роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить не 22 роки, 11 місяців, 10 днів, як це зазначає відповідач, а 29 років, 1 місяць, 7 днів. До нього зокрема відноситься:

2 роки, 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981);

1 рік, 11 місяців - половина терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридич ній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991);

2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права - перебування на посаді стажиста суду ( з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопіль ської області), з яких 1 рік, 3 місяці, 21 день на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 01.07.1992 р. по 22.10.1993 р.), тобто по час обрання суддею даного суду;

22 роки, 11 місяців, 10 днів перебування на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 22.10.1993 по 03.10.2016).

Проте, здійснюючи нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем до уваги взято лише стаж на роботі на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області - 22 роки, 11 місяців, 10 днів (з 22.10.1993 по 03.10.2016).

Внаслідок протиправних дій відповідача під час здійснення позивачу перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з виданою ТУ ДСА у Тернопільській області довідки за №103 від 10.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, безпідставно не враховано повних 7 років, із врахуванням 11 місяців, 10 днів стажу роботи на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області, стажу роботи що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54% винагороди судді який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи, що дає право на відставку строку проходження строкової військової служби, половини строку навчання за ден ною формою у вищому юридичному навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права на посаді стажиста суду, виконуючого обов`язків народного судді суду; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981), 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991), 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права - перебування на посаді стажиста суду (з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопільської області) із яких - 1 рік, 3 місяці, 21 день - на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 01.07.1992 по 22.10.1993) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо зобов`язання Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити позивачу перерахунок, донарахування та доплату до раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 14% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді згідно із довідкою виданої Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 із врахуванням фактично виплачених сум.

Як встановлено судом, стаж роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 29 років, 1 місяць, 7 днів.

Таким чином, з врахуванням вимог Закону, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинно виплачуватись в розмірі 68% винагороди судді який працює на відповідній посаді (50% за 20 років та 18% за 9 повних років понад 20 років).

Враховуючи наведене, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 68% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді згідно із довідкою виданою Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020, із врахуванням фактично виплачених сум.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн згідно квитанції №112 від 22.11.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54% винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи, що дає право на відставку строку проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку: 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981); 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991); 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права (з 01.08.1991 по 11.10.1991 в Ланівецькому районному суді Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 в Збаразькому районному суді Тернопільської області) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 68% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, згідно із довідкою виданою Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020, із врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001; ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.