Справа № 420/10682/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10682/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 314 729,00 грн,

В С Т А Н О В И Л А :

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якому просив стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 314 729,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, з ним не проведено повного розрахунку 30 квітня 2020 року в день звільнення з Одеської обласної прокуратури. 11 червня 2021 року, на виконання рішення суду, відповідачем виплачено вихідну допомогу при звільненні. З урахуванням наведеного, на думку позивача, наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, п.1 ст. 117 КЗпП України за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 314 729,40 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідачем не виплачено вихідну допомогу при звільненні, оскільки це питання було спірним та на час розгляду справи № 420/4886/20 була сформована інша практика тлумачення положень Закону України «Про прокуратуру» та КЗпП України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо не здійснення остаточного розрахунку (невиплати вихідної допомоги в зв`язку із звільненням в розмірі 23 250,28 грн) в день звільнення зі служби ОСОБА_1 .

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги в зв`язку із звільненням за період з 30.04.2020 по 10.06.2021 включно в сумі 23 264,80 грн (двадцять три тисячі двісті шістдесят чотири тисячі 80 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийняти рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано позицію ВПВС викладену в постанові по справі № 761/9584/15-ц, оскільки відповідно висновків цієї постанови, середній заробіток за час розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, повинен становити 2077,03 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 у період з 23.10.2006 по 30.04.2020 працював в органах прокуратури Одеської області.

Наказом прокурора Одеської області № 774к від 29.04.2020 позивача звільнено з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.04.2020 (а.с. 7).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року по справі №420/4886/20 стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку із звільненням в розмірі 23 250,28 грн.

11 червня 2021 року Одеською обласною прокуратурою виплачено позивачу вихідну допомогу при звільненні (а.с.10).

Задовольняючи частково позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу повного розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати позивачу компенсації за затримку розрахунку при звільненні у сумі 23 264,80 грн (з урахуванням принципу співмірності).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці прокурорів, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, в даному випадку вірним є застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з органів прокуратури.

Як вбачається з апеляційної скарги Одеської обласної прокуратури, апелянт фактично погоджується з необхідністю виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак зазначає, що такий розрахунок повинен бути зменшений.

Дійсно, ВП ВС у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц наголосила, що визначений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Обрахована судом першої інстанції відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, сума середнього заробітку за несвоєчасну виплату вихідної допомоги становить 461 603,12 грн (за 407 днів виходячи із середньоденної 1 134,16 грн).

Судом першої інстанції вірно враховано, що істотність частки недоплаченої вихідної допомоги в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 5,04 % (23250,28 грн. (заробітна плата, виплачена з порушенням термінів) / 461 603,12 грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) х 100).

Враховуючи викладене, вірним є розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який з урахуванням принципу співмірності та пропорційності становить 23 264,80 грн (1134,16 х 5,04 х407).

Посилання апелянта на застосування до спірних правовідносин ставки НБУ, як у висновках постанови по справі № 761/9584/15-ц, судова колегія не приймає до уваги з огляду на наступне.

У справі № 761/9584/15-ц, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні була у 100 раз більшою, ніж недоплачений заробіток. Для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009 - 2015 року ВП ВС розрахувало розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя. ВП ВС наголосила, що зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. За результатом розгляду справи ВП ВС, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшена до 11 тис грн, що є більшою у три рази ніж сума несвоєчасно виплаченої заробітної плати.

В даному ж випадку, сума несвоєчасно виплаченої вихідної допомоги позивачу та сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є майже ідентичними, а тому судом першої інстанції вірно застосовано розрахунок істотності частки недоплаченої вихідної допомоги в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 липня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко