Справа № 520/20315/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 грудня 2021 року Справа № 520/20315/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , онокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненадання ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги з правових питань порушених у заяві про надання безоплатної первинної правової допомоги датованої 09.09.2021;

- зобов`язати Міністерство оборони України надати ОСОБА_1 безоплатну первинну правову допомогу з правових питань порушених у заяві про надання безоплатної первинної правової допомоги датованої 09.09.2021 відповідно до вимог ЗУ «Про безоплатну правову допомогу».

Крім того, позивач просив суд зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача адвокат Уманець А.І. зазначив, що позивач звернувся з заявою до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку про надання безоплатної первинної правової допомоги, в якій просив про надання безоплатної первинної правової допомоги, яку було скеровано до Міністерства оборони України. Представник позивача Уманець А.І. стверджує, що надана Міністерством оборони України відповідь не є чіткою, у зв`язку з чим вважає, що відповідачем допущено бездіяльність.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством. Вказав, що до повноважень Міністерства оборони України не віднесено до надання теоретичної кваліфікації злочинів (правопорушень), вчинених військовослужбовцем при тих чи інших обставинах за законодавством СРСР.

Представник позивача не погодився з доводами відзиву на позов вказавши на відсутність у нього документу про обставини поранення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку з заявою про надання безоплатної первинної правової допомоги.

Листом №3505 від 17.09.2021 відповідач, з посиланням на положення Конституції України, Законів України «Про безоплатну правову допомогу», «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Збройні сили України, та підзаконні нормативно-правові акти роз`яснив позивачеві, що відповідач не є суб`єктом надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні та спрямував це звернення на розгляд до належного суб`єкта Міністерства оборони України.

Листом № 316/3647 від 15.10.2021 Міністерство оборони України надало відповідь, в якій повідомив, що питання притягнення військовослужбовців радянської армії було врегульовано законодавством СРСР. Вказав, що чинним законодавством на відповідача не покладено функцій (завдань) щодо кваліфікації злочинів та правопорушень, вчинених особами за законодавством СРСР. Зазначив, що військовослужбовці радянської армії під час проходження ними військової служби залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несли відповідальність згідно із законом, зокрема такі, як дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну.

Представник позивач вважаючи, що відповідачем надано не чітку відповідь, звернувся з цим позовом діючи в інтересах позивача до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про безоплатну правову допомогу» відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються у такому значенні: безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел;

Згідно зі ст. 6-1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» до системи надання безоплатної правової допомоги належать:

1) Координаційний центр з надання правової допомоги;

2) суб`єкти надання безоплатної первинної правової допомоги;

3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг:

1) надання правової інформації;

2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань;

3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру);

3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок;

4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. (ст. 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»)

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є:

1) органи виконавчої влади;

2) органи місцевого самоврядування;

3) фізичні та юридичні особи приватного права;

4) спеціалізовані установи;

5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що для розгляду звернення позивача про наданням первинної допомоги, питання яке у ньому ставиться має бути віднесено до компетенції відповідного органу, до якого таке звернення надіслане.

Відповідачем вказане звернення було розглянуто та надано відповідь що виключає наявність бездіяльності у його діях.

Розглянувши по суті відповідь відповідача, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 15 Закону України «Про національну безпеку України» міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. До повноважень Міністерства оборони України належать організація в силах оборони заходів оборонного планування, визначення засад воєнної, військової кадрової та військово-технічної політики у сфері оборони, здійснення в установленому порядку координації діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування щодо підготовки держави до оборони. Положення про Міністерство оборони України затверджується Кабінетом Міністрів України. Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та Державна спеціальна служба транспорту.

Відповідно до п.п. 3-4 Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 № 671, основними завданнями Міноборони є:

1) забезпечення формування та реалізація державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період щодо:

організації в силах оборони заходів оборонного планування;

визначення засад воєнної, військової кадрової та військово-технічної політики у сфері оборони;

2) здійснення військово-політичного та адміністративного керівництва Збройними Силами;

3) здійснення в установленому порядку координації діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування щодо підготовки держави до оборони;

4) забезпечення в межах повноважень, передбачених законом, реалізації державної політики з оборонних питань, що пов`язані з використанням повітряного простору України та захистом суверенітету держави;

5) координація діяльності Держспецтрансслужби для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період. Міноборони відповідно до покладених на нього завдань:

1) розробляє проекти законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України;

2) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України і Кабінету Міністрів України та вносить їх в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України, забезпечує їх виконання у Збройних Силах;

3) готує в межах повноважень, передбачених законом, зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президентові України;

4) провадить розвідувальну та інформаційно-аналітичну діяльність в інтересах національної безпеки та оборони держави;

4-1) визначає шляхи становлення та розвитку спроможностей системи стратегічних комунікацій у Міноборони та Збройних Силах як складової загальнодержавної системи стратегічних комунікацій;

5) бере участь у проведенні аналізу воєнно-політичної обстановки, прогнозуванні, виявленні та визначенні рівня воєнної загрози національній безпеці України;

6) планує та здійснює заходи щодо протидії і нейтралізації воєнно-політичних ризиків, викликів, загроз застосування воєнної сили проти України;

7) розробляє в установленому порядку Стратегію воєнної безпеки України і зміни до неї та бере участь у підготовці і періодичному уточненні Стратегії національної безпеки України, доктрин, концепцій, стратегій і програм у сфері національної безпеки;

8) розробляє з урахуванням пропозицій центральних органів виконавчої влади Стратегічний оборонний бюлетень України на довгострокову перспективу, здійснює міжвідомчу координацію проведення оборонного огляду в Україні;

9) бере участь у формуванні оборонного бюджету, звітує в установленому порядку перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів;

10) розробляє проекти оборонних державних цільових програм з метою посилення обороноздатності держави, здійснює загальне керівництво і контроль за їх розробленням та виконанням передбачених у них завдань і заходів;

11) забезпечує проведення мобілізації та демобілізації в Збройних Силах і бере участь у забезпеченні мобілізації та демобілізації в інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України (далі - інші військові формування);

12) подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо визначення на особливий період потреб Збройних Сил, інших військових формувань, які включені до схеми мобілізаційного розгортання, з урахуванням економічних можливостей держави;

13) подає до Мінекономіки пропозиції щодо мобілізаційних завдань (замовлень) із створення, виробництва та ремонту озброєння, військової техніки, інших матеріально-технічних засобів з урахуванням визначених потреб Збройних Сил та інших військових формувань на особливий період;

14) організовує планування, методологічне, методичне, наукове, фінансове та матеріально-технічне забезпечення заходів мобілізаційної підготовки та мобілізації у Збройних Силах;

15) подає Держрезерву пропозиції щодо створення, обслуговування та зберігання матеріальних цінностей державного резерву на підприємствах, в установах і організаціях, які належать до сфери управління Міноборони;

16) забезпечує дотримання підприємствами, установами і організаціями, які здійснюють поставку військової продукції для Збройних Сил, вимог законодавства з питань формування, зберігання і використання запасів матеріальних цінностей державного резерву;

17) подає Мінекономіки пропозиції щодо створення, розвитку, утримання, передачі, ліквідації та реалізації мобілізаційних потужностей на підприємствах, в установах і організаціях, які належать до сфери управління Міноборони;

18) організовує в установленому порядку бронювання військовозобов`язаних, що працюють в Міноборони, на підприємствах, в установах та організаціях, які належать до сфери управління Міноборони, на період мобілізації і на воєнний час;

19) подає Кабінетові Міністрів України проект мобілізаційного плану Збройних Сил та інших військових формувань;

20) укладає в установленому порядку договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень) з підприємствами, установами і організаціями, які залучаються ним до виконання таких завдань (замовлень), і підприємствами, які здійснюють поставку військової продукції;

21) здійснює контроль за станом мобілізаційної готовності у Збройних Силах та за підготовкою підприємств, установ і організацій до виконання мобілізаційних завдань (замовлень) для задоволення потреб Збройних Сил та інших військових формувань;

22) забезпечує створення, формування і ведення страхового фонду документації на продукцію мобілізаційного та оборонного призначення;

23) забезпечує життєдіяльність Збройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності, проведення ремонту та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил;

24) організовує через Генеральний штаб Збройних Сил залучення Збройних Сил до ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій та здійснення у межах повноважень, передбачених законом, заходів щодо забезпечення екологічної безпеки в Збройних Силах;

25) перевіряє стан всебічного забезпечення, бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил та Держспецтрансслужби;

26) виступає замовником і формує відповідно до визначених Генеральним штабом Збройних Сил потреб, вимог та пріоритетів основні показники державного оборонного замовлення щодо розроблення, виробництва, модернізації, постачання (закупівлі), ремонту, знищення та утилізації озброєння, військової техніки, військового майна, виконання робіт і надання послуг, надає технічні завдання виконавцям державного оборонного замовлення;

27) затверджує вимоги щодо якісних характеристик озброєння і військової техніки та розрахункову кількість основних видів номенклатури озброєння і військової техніки, необхідних для оснащення Збройних Сил та інших військових формувань, згідно з визначеними ними потребами та пріоритетами;

28) організовує проведення державних та інших випробувань зразків озброєння і військової техніки;

29) забезпечує прийняття на озброєння (постачання, експлуатацію) Збройних Сил озброєння, військової та спеціальної техніки;

30) організовує і здійснює контроль за виконанням робіт з кодифікації та каталогізації продукції, закупівля якої здійснюється за державні кошти для потреб Збройних Сил;

31) організовує відповідно до визначених Генеральним штабом Збройних Сил потреб та пріоритетів розроблення і виконання Державної програми розвитку озброєння і військової техніки та інших цільових програм розвитку озброєння і здійснює контроль за їх виконанням;

32) розробляє технічні регламенти та здійснює функції з технічного регулювання щодо безпеки, допуску до експлуатації та використання озброєння і військової техніки;

33) забезпечує в установленому порядку обов`язковий технічний контроль транспортних засобів Збройних Сил та Держспецтрансслужби;

34) здійснює контроль за якістю продукції військового призначення, що виробляється підприємствами для Збройних Сил та з метою здійснення експорту в разі, коли такий контроль передбачено міжнародними договорами України, зовнішньоекономічними договорами (контрактами), а також речового майна та харчових продуктів, що постачаються для Збройних Сил та якістю послуг із забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, військових ліцеїв;

35) забезпечує нормативно-правове регулювання відносин у сфері військової стандартизації;

35-1) встановлює порядок розроблення, прийняття, внесення змін, скасування, відновлення дії, оприлюднення, запровадження та застосування військових стандартів;

35-2) визначає орган військової стандартизації з числа підпорядкованих Міноборони органів військового управління;

36) провадить відповідно до закону космічну діяльність у сфері оборони та національної безпеки України;

37) регулює питання державної авіації в частині реєстрації та допуску державних повітряних суден та літальних апаратів, аеродромів та злітно-посадкових майданчиків, підтримання льотної придатності державних повітряних суден, допуску авіаційного персоналу до виконання польотів та проведення робіт із забезпечення польотів, охорони повітряних суден, виконання та забезпечення польотів, пошуку та рятування, випробування та прийняття в експлуатацію нових типів повітряних суден, призначених для використання в державній авіації, здійснює нормативно-правове регулювання зазначених питань за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади, які експлуатують державні повітряні судна;

37-1) погоджує відповідно до компетенції місце розташування і висоту об`єктів на приаеродромній території та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації;

38) встановлює особливі вимоги до вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, військових ліцеїв та наукових установ, які належать до сфери управління Міноборони, забезпечує їх фінансування в установленому порядку;

39) подає пропозиції щодо обсягів державного замовлення на підготовку військових фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів для потреб Міноборони та Збройних Сил;

40) затверджує статути вищих військових навчальних закладів та військових ліцеїв, а разом з МОН - положення про військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти;

41) визначає в межах повноважень, передбачених законом, порядок та особливі вимоги щодо практичної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації військових фахівців, зокрема іноземних, а також разом з МОН - порядок підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, ліцеїстів військових ліцеїв та ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою;

42) забезпечує призначення і виплату академічних (соціальних) стипендій курсантам, слухачам та ад`юнктам вищих військових навчальних закладів Збройних Сил та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти;

43) визначає порядок призначення осіб офіцерського складу на посади командування (керівного складу), наукових та науково-педагогічних (педагогічних) працівників у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, наукових установах та військових ліцеях;

44) визначає пріоритетні напрями розвитку наукової і науково-технічної діяльності у воєнній сфері;

45) координує діяльність наукових установ, які належать до сфери управління Міноборони;

46) сприяє проведенню ліцензування освітньої діяльності, що провадиться вищими військовими навчальними закладами та військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти;

47) здійснює разом з МОН та Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти контроль за дотриманням вимог щодо якості підготовки військових фахівців та ліцеїстів військових ліцеїв;

48) подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо структури військового резерву людських ресурсів;

49) забезпечує в установленому законом порядку через Генеральний штаб Збройних Сил разом з іншими військовими формуваннями, центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування функціонування системи військового обліку громадян, організовує військовий облік призовників і військовозобов`язаних, що працюють у Міноборони, на підприємствах, в установах та організаціях, які належать до сфери управління Міноборони;

50) затверджує перелік військово-облікових спеціальностей;

51) затверджує перелік посад, які підлягають заміщенню військовослужбовцями (крім посад вищого офіцерського складу);

52) затверджує перелік окремих військових посад, які можуть бути заміщені цивільними особами в мирний час (на умовах строкового трудового договору);

53) затверджує перелік військових посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями-жінками, крім військових посад, які можуть бути заміщені особами вищого офіцерського складу;

54) установлює співвідношення чисельності осіб офіцерського складу за військовими званнями та граничні строки перебування таких осіб на посадах у Збройних Силах;

55) визначає порядок направлення і строки перебування військовослужбовців Збройних Сил на посадах у багатонаціональних органах військового управління, а також закордонних дипломатичних установах України;

56) призиває в разі потреби громадян, яким присвоєно відповідне первинне військове звання офіцера запасу, для проходження військової служби осіб офіцерського складу;

57) визначає форму і порядок видачі документів, що посвідчують статус та особу військовослужбовця;

58) визначає порядок ведення і форму особової справи, в якій відображається проходження військової служби військовослужбовцем;

59) визначає перелік та форму документів, на підставі яких оформляються накази по особовому складу;

60) визначає порядок добору і прийняття громадян на військову службу за контрактом;

61) зараховує осіб офіцерського складу інших військових формувань до Збройних Сил, укладає з ними контракт про проходження військової служби у Збройних Силах та призначає на відповідні посади;

62) визначає порядок черговості проходження військової служби на посадах офіцерського складу;

63) затверджує номенклатуру посад для призначення військовослужбовців;

64) визначає порядок формування і використання резерву кандидатів для просування по службі;

65) визначає перелік посад, які не потребують у разі призначення на них проходження спеціальних курсів підготовки;

66) визначає вимоги до кандидатів і порядок створення резерву для направлення за кордон для проходження військової служби;

67) визначає вимоги до кандидатів для навчання за кордоном, кількість військовослужбовців та їх розподіл між структурними підрозділами Міноборони, Генерального штабу Збройних Сил і видів Збройних Сил;

68) направляє за кордон військовослужбовців і працівників Збройних Сил для проходження військової служби, роботи або навчання;

69) визначає перелік спеціальностей, за якими жінки можуть проходити підготовку для проходження військової служби на посадах офіцерського складу;

70) визначає порядок направлення на навчання, строки, послідовність і періодичність проведення підготовки (перепідготовки, підвищення кваліфікації) осіб офіцерського складу;

71) визначає порядок і строки проведення атестування військовослужбовців;

72) визначає строк, кількість і військово-облікові спеціальності для призову офіцерів запасу на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

73) приймає рішення щодо залишення на військовій службі осіб офіцерського складу понад граничний вік;

74) здійснює добір військовослужбовців, які відряджаються до державних органів, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, а також їх кадрове супроводження;

75) присвоює в установленому порядку військові звання та вносить Президентові України подання про присвоєння військових звань особам вищого офіцерського складу Збройних Сил;

76) установлює заохочувальні відзнаки Міноборони;

77) утворює комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, організовує її роботу та видає відповідні документи військовослужбовцям і працівникам Міноборони та Збройних Сил;

78) проводить постійний моніторинг інформаційного середовища, виявляє потенційні та реальні інформаційні загрози в сфері оборони, здійснює відповідні заходи;

78-1) засновує телерадіоорганізації та бере участь у їх діяльності;

79) забезпечує впровадження та розвиток новітніх інформаційних технологій у сфері оборони;

80) забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, демократичний цивільний контроль за діяльністю Збройних Сил та Держспецтрансслужби;

80-1) створює необхідні умови для здійснення іншими суб`єктами демократичного цивільного контролю передбачених законом повноважень та інформує із зазначених питань громадськість та засоби масової інформації;

80-2) організовує контроль за станом правопорядку, укомплектованості Збройних Сил та Держспецтрансслужби особовим складом, їх оснащеності сучасним озброєнням, військовою і спеціальною технікою, запасами матеріальних засобів та станом готовності до виконання завдань за призначенням у мирний час та в особливий період;

80-3) забезпечує об`єктивне і своєчасне інформування Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки і оборони про стан справ у Збройних Силах та Держспецтрансслужбі;

81) здійснює заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;

82) здійснює відповідно до законодавства правовий і соціальний захист військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил, забезпечує надання жінкам і чоловікам рівних прав та можливостей, запобігання та протидію насильству за ознакою статі;

83) організовує відповідно до законодавства забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей жилими приміщеннями;

84) здійснює заходи щодо розвитку культури і духовності у Збройних Силах, військово-патріотичного виховання громадян;

85) забезпечує відповідно до законодавства конституційне право громадян на свободу світогляду і віросповідання, співробітництво між Міноборони та релігійними організаціями для задоволення релігійних потреб віруючих, які проходять службу у Збройних Силах;

86) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони;

87) видає Білу книгу з метою інформування громадськості про діяльність Збройних Сил;

88) визначає в межах повноважень, передбачених законом, пріоритетні напрями та прогнози щодо розвитку і вдосконалення системи охорони здоров`я військовослужбовців Збройних Сил, розробляє програми розвитку системи медичного забезпечення Збройних Сил у мирний час та особливий період, організовує їх виконання та здійснює державний контроль і нагляд у сфері охорони здоров`я в Міноборони та Збройних Силах;

89) організовує додержання в закладах охорони здоров`я Міноборони стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів та інших галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я;

90) організовує медичне забезпечення Збройних Сил у мирний час та особливий період, розробляє і здійснює комплекс профілактичних, лікувальних, санаторно-курортних та реабілітаційних заходів, спрямованих на збереження і здоров`я військовослужбовців Збройних Сил;

91) затверджує порядок медичного огляду військовослужбовців, організовує та контролює його проведення, подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних Силах;

92) здійснює управління щодо закладів охорони здоров`я, які належать до сфери управління Міноборони, затверджує положення про такі заклади та забезпечує підтримання їх високої мобілізаційної готовності, а також готовності до виконання завдань за призначенням;

93) організовує присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій військовослужбовцям медичних і фармацевтичних спеціальностей;

94) організовує санаторно-курортне лікування військовослужбовців та ветеранів військової служби, членів їх сімей, ветеранів війни, працівників Збройних Сил та інших категорій громадян, яким надано право на користування закладами охорони здоров`я Міноборони;

95) організовує забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя військовослужбовців у Збройних Силах та здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд на підпорядкованих їм територіях, об`єктах, у військових частинах і підрозділах;

96) забезпечує накопичення запасів медичної техніки та майна, організовує постачання такої техніки та майна Збройним Силам, а також іншим військовим формуванням в особливий період;

97) забезпечує належну фізичну підготовку відповідних військовослужбовців та працівників Збройних Сил до професійної діяльності, створює умови для реалізації державної політики у сфері фізичної культури і спорту серед військовослужбовців, у межах повноважень, передбачених законом, взаємодіє з відповідними громадськими організаціями фізкультурно-спортивної спрямованості;

98) організовує отримання міжнародної технічної допомоги у воєнній сфері, здійснює контроль за виконанням відповідних програм (проектів);

99) здійснює в межах повноважень, передбачених законом, міжнародне співробітництво за воєнно-політичним, військово-технічним та іншими напрямами з відповідними органами іноземних держав і міжнародними організаціями, координує та контролює організацію і здійснення військового співробітництва;

100) здійснює функції національного органу з питань протимінної діяльності, сприяє впровадженню і застосуванню в Україні міжнародних стандартів протимінної діяльності;

101) подає МЗС пропозиції щодо участі військових підрозділів, окремих військовослужбовців і працівників Збройних Сил у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, надання військової допомоги іноземним державам, направлення підрозділів Збройних Сил до інших держав, допуску та умов перебування підрозділів збройних сил інших держав на території України;

102) подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо відчуження військового майна та здійснює в установленому законом порядку його відчуження або передачу;

103) здійснює державний контроль за утилізацією військового майна, забезпечує в установленому порядку його продаж;

104) приймає рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, в установленому порядку здійснює затвердження положень про них (їх статутів), призначення на посаду та звільнення з посади їх керівників, укладення і розірвання з ними контрактів та контроль за дотриманням ними вимог контрактів;

105) здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони;

106) реєструє військові частини як суб`єкти господарської діяльності;

107) веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міноборони;

108) утримує в належному стані та організовує експлуатацію об`єктів військового призначення;

109) затверджує порядок списання військового майна;

110) здійснює державний нагляд за безпекою експлуатації машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, безпечним веденням робіт військовослужбовцями, додержанням нормативних актів із зазначених питань;

111) здійснює заходи щодо проведення перевірки, передбаченої законодавством про очищення влади (люстрації), стосовно посадових і службових осіб Міноборони та військових посадових осіб Збройних Сил, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації;

112) проводить в установленому порядку внутрішній аудит;

113) забезпечує у Міноборони та Збройних Силах реалізацію державної програми з виконання Антикорупційної стратегії;

114) подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо умов оплати праці працівників Збройних Сил та грошового забезпечення і заохочення військовослужбовців Збройних Сил, військовозобов`язаних та резервістів, розмірів посадових окладів військовослужбовців і працівників Збройних Сил;

115) перевіряє в Збройних Силах ведення бухгалтерського обліку та складення фінансової звітності;

116) забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони державної таємниці в межах повноважень, передбачених законом;

117) провадить діяльність з технічного захисту інформації для потреб Міноборони;

117-1) відповідно до компетенції вживає заходів до забезпечення інформаційної безпеки, кібербезпеки та кіберзахисту, а також підготовки держави до відбиття воєнної агресії у кіберпросторі (кібероборони);

118) затверджує інструкцію про порядок відбування покарання засуджених військовослужбовців у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні;

119) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Аналіз вказаних приписів чинного законодавства свідчить про відсутність у відповідача повноважень для визначення кваліфікації правопорушень або злочинів, вчинених військовослужбовцями радянської армії за законодавством СРСР.

Проаналізувавши зміст заяви позивача про надання первинної правничої допомоги суд вважає, що вона має гіпотетичний характер, оскільки з неї неможливо встановити жодних обставин отримання ОСОБА_1 поранень саме під час проходження ним служби у радянській армії, крім можливого року (1985 рік) його отримання. Крім того, представник позивача у відповіді на відзив вказав на відсутність у позивача жодних доказів отримання ним поранення саме під час проходження служби у радянській армії. Військовий квиток позивача, в якому, в обов`язковому порядку, мало бути відображено отримання ним поранення до суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач за відсутності необхідних даних та доказів на їх підтвердження правомірно надав загальну відповідь про те, що військовослужбовці радянської армії під час проходження ними військової служби залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несли відповідальність згідно із законом, зокрема такі, як дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про очевидну безпідставність заявлених позовних вимог.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Щодо заявленого клопотання представником позивача стосовно зобов`язання відповідача - Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки під час розгляду даної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то у суду відсутні підстави для задоволення клопотання представника позивача заявленого відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 22.12.2021.

Суддя Супрун Ю.О.