Справа № 640/13307/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 грудня 2021 року м. Київ№ 640/13307/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бауміт Україна до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2019 року №,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» (далі ТОВ «Бауміт Україна») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач та/або контролюючий орган, офіс) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2019 року № і стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

06.02.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» надійшла заява про зміну предмету позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2021 року відмовлено в прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» від 24.02.2021 року про зміну предмету позову.

29.11.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України та повернення із Державного бюджету України понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Вирішуючи подану позивачем заяву суд враховує наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, абзацу 2 пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за період січень-лютий 2017 року, грудень 2018 року, за наслідком якої складено акт перевірки від 27.02.2019 року №477/28-10-42-02/34422747 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 12-24).

У висновках акту перевірки зафіксовано, що за її результатами встановлено порушення ТОВ «Бауміт Україна» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу, а саме реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригувань з порушенням законодавчо встановлених термінів, що тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість штрафних санкцій передбачених пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Порушення строків реєстрації встановлено щодо наступних податкових накладних: №482 від 09.01.2017 року; №725, №726 від 29.12.2018 року; №376 від 30.12.2017 року;№472, №429 , №470, №480, №477, №474, №471, №468, №473, №469 від 31.12.2017 року; №589, №587, №584, №583, №578, №581, №586, №585 від 28.02.2017 року; №1857 від 30.06.2018 року.

27.03.2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «Бауміт Україна» за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно із пунктом 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України застосовано наступні штрафні санкції:

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів у розмірі 10% у сумі 629,62 грн.;

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів в розмірі 20% у сумі 30585,58 грн.

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів застосовано штраф в розмірі 30% у сумі 29689,96 грн.;

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів застосовано штраф в розмірі 40% в сумі 22072,95 грн.

Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (Закон №466-ІХ), який набрав чинності 23 травня 2020 року, змінено статтю 120-1 ПК України та викладено пункт 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу…».

Крім того, Законом №466-ІХ доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення», в редакції Закону №466-ІХ, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Пізніше, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14 липня 2020 року №786-IX (надалі також - Закон №786-IX; який набрав чинності 8 серпня 2020 року) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр «відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу» доповнено словами «та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної», а слова і цифри «до 31 грудня 2019 року» замінено словами «до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або»; в абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінено цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень»; в абзаці другому цифри і слова « 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень» замінено цифрами і словами « 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень».

Виходячи зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведених вище норм права, слідує правовий висновок, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України, у випадках та за відповідності умовам, наведеним у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Тобто законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Такий підхід законодавця загалом відповідає принципу «доброго врядування» і «належної адміністрації» в світлі практики ЄСПЛ.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

Разом з цим, змістом пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення», в редакції Закону №466-ІХ контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Судом встановлено, що на виконання вище вказаних приписів ПК України Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.12.2020 року №/1, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 470,61 грн.

Отже, звідси слідує, що станом на час вирішення спору по суті оскаржуване рішення вважається відкликаним на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Згідно із частиною 1 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (ч. 3 ст. 189 КАС України).

Пунктом 2 частини 1 статті 238 КАС України регламентовано, що суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Частиною 2 статті 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Приймаючи до уваги те, що спірне рішення є вважається відкликаним на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України суд вважає за можливе прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» від позову та закрити провадження в адміністративній справі №640/13307/19.

Що ж стосується клопотання позивача про повернення сплаченого ним судового збору із Державного бюджету України суд зверне увагу на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд звертає увагу на те, що ТОВ «Бауміт Україна» відмовився від позову і така відмова визнано судом, а тому, з урахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 7 Закону № 3674-VI сплачений ним судовий збір у розмірі 1921,00 грн. не підлягає поверненню із Державного бюджету України. Наведене у свій сукупності зумовлює відсутність підстав для задоволення клопотання позивача в цій частині.

Керуючись ст. ст. 143, 238, 239, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» від позову в адміністративній справі №640/13307/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, б. 24, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б.11, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2019 року №.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №640/13307/19.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» про повернення із Державного бюджету України суми сплаченого ним судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна», що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда