Справа № 160/3374/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/3374/21
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. (суддя Жукова Є.О) в адміністративній справі №160/3374/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 846 від 04 грудня 2020 р.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити йому грошове забезпечення у розмірі 539907,72 грн. з урахуванням індексації такого забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 р. по справі №804/7507/16.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 лютого 2021 р. під час ознайомлення з матеріалами справи № 804/7507/16 йому стало відомо про обставини видання Командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу № 846 від 04 грудня 2020 р. з якого вбачається, що на виконання рішення суду по справі № 804/7507/16 від 28 липня 2020 р. та на виконання вимог наказу МВС України від 15.03.2018 р. № 200 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 08 січня 2019 р. № Р-1 та на підставі затверджених командиром військової частини рішень безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії військовослужбовцям, було наказано нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 250145,10 грн. Позивач вважає даний наказ протиправним, оскільки, на його думку, сумою грошового забезпечення, що підлягає виплаті згідно зробленого ним розрахунку відповідно до довідки від 09 липня 2020 р. №68 є 552 067,54 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким

позов задовольнити. Скарга обґрунтована доводами позовної заяви.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник відповідача проти скарги заперечив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 р. у справі №804/7507/16, яке набрало законної сили 01 вересня 2020 р. визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Національної гвардії України № 158 о/с від 12 жовтня 2016 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу; визнано протиправним та скасовано наказ Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 218 від 18 жовтня 2016 р., про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ) та списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з звільнення по день прийняття рішення судом в сумі 12 159,82 грн. Ухвалою суду від 31 липня 2020 р. здійснено звернення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 р. у справі №804/7507/16 до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та зобов`язання виплатити грошове забезпечення у повному обсязі у межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до платіжного доручення №255 від 21 вересня 2020 р., Військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 12 159,82 грн. з призначенням платежу - відшкодування грошового забезпечення згідно рішення суду від 28 липня 2020 р. по справі №804/7507/16. Відповідно до платіжного доручення№900 від 15 жовтня 2020 р., №1032 від 26 листопада 2020 р., №1051 від 07 грудня 2020 р., Військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в загальному розмірі 217 763,31 грн. з призначенням платежу - відшкодування грошового забезпечення за жовтень, листопад, грудень 2020 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного наказу.

Колегія суддів зазначає, що в межах розгляду цієї справи перевірка правильності визначення відповідачем суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду у справі №804/7507/16 не здійснюється, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України встановлено інший порядок судового контролю. Статтею 383 цього Кодексу передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2018 р. у справі № 520/11829/17, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

В межах цієї справи перевіряються доводи позивача про те, що його грошове забезпечення за час вимушеного прогулу має розраховуватись, виходячи із вартості одного робочого дня 399,47 грн. помноженого на кількість робочих днів 1382, що складає 552067,54 грн. Спірним наказом відповідач визначив суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу 250145,10 грн., що, на переконання позивача, не відповідає визначеній сумі грошового забезпечення за один місяць у розмірі 12159,82 грн., визначений рішенням від 28.07.2020 та ухвалою від 31.07.2020 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/7507/16.

Колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції має процесуальне право здійснювати перевірку судових рішень на предмет їх законності та обґрунтованості виключно в межах апеляційного провадження. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 р. у справі № 804/7507/16 в апеляційному порядку не оскаржено, тому перевірка обґрунтованості викладених у ньому висновків, повноти встановлення обставин у справі, правильності застосування норм матеріального права та інш. в межах розгляду цієї справи не може здійснюватись.

Щодо доводів скаржника, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

ОСОБА_1 був поновлений на службі в Національній гвардії України, тому порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам врегульовано Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018.

Пунктом 13 Розділу ХХХІ Інструкції визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби визнані незаконними (необґрунтованими) та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення суду чи повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу виплачуються за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. Виплачена під час попереднього звільнення зі служби цим військовослужбовцям грошова допомога при звільненні зі служби підлягає заліку за рахунок суми, що належить їм до виплати за вимушений прогул, а в частині, яка перевищує цю суму, - заліку за рахунок суми грошової допомоги, належної до виплати при подальшому звільненні з військової служби. До розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за посадою, з якої його було звільнено. Про виплати, зазначені в цьому пункті, видається наказ командира військової частини. Витяг з наказу зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок №100), пунктом 1 якого передбачено його застосування у випадках: вимушеного прогулу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до Інструкції № 200 грошове забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України визначається у календарних (а не робочих) днях.

Таким чином, для розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу необхідним є довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень та вересень 2016 р., тобто два попередні місяці перед його звільненням, яке відбулось у жовтні 2016 р. На підставі саме такої довідки суд зобов`язаний визначити середню заробітну плату за останні два календарні місяці перед звільненням, середньоденну заробітну плату та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість днів вимушеного прогулу, врахувавши, що день звільнення є останнім днем роботи.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 р. у справі №804/7507/16 такого розрахунку не містить. Довідка № 68 від 09.07.2020 підтверджує, що станом на день її видачі грошове забезпечення за посадою контролера у званні «прапорщик» з вислугою 15 років 9 місяців складає загалом за місць 12159,82 грн. (т. 1 а.с.164). Однак, довідка такого змісту не може бути підставою для розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки в ній відсутні відомості про грошове забезпечення позивача за серпень і вересень 2016 року.

Резюмуючи наведене, колегія суддів зазначає, що суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу визначає суд при постановленні рішення про поновлення позивача на службі; розрахунок здійснюється судом самостійно на підставі довідки про грошове забезпечення позивача за останні два календарних місці перед звільненням; у випадку ненадання такої довідки суд в мотивувальній частині свого рішення наводить механізм здійснення такого розрахунку на підставі нормативно-правових актів; виплата здійснюється після відрахування податків, зборів, інших обов`язкових платежів, у тому числі, за виконавчими провадженнями. Судовий контроль за виконанням рішення суду про поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснює суд, який ухвалив таке рішення, застосовуючи порядок, встановлений статтями 382, 383 та 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами розгляду апеляційної скарги у цій справі колегія суддів дійшла висновку про помилковість доводів позивача та відсутність підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 р. в адміністративній справі №160/3374/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 грудня 2021 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий