Справа № 140/3605/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3605/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської міської ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Камінь-Каширської міської ради Волинської області (далі - Камінь-Каширська міськрада) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та передачу земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2 » відмовлено позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0108 та передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність. При прийнятті вказаного рішення взято до уваги рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/21 та зроблено висновок, що право власності на житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці, у встановленому законом порядку не визначено, а отже вказана земельна ділянка не може бути передана ОСОБА_1 у власність.

Позивач вважає рішення Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 незаконним, з огляду на таке.

Рішенням Гуто-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (далі - Гуто-Боровенська сільрада) від 05.03.2020 позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га за адресою АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Гуто-Боровенської сільради. Маючи такий дозвіл, позивач звернулася до сертифікованого інженера-землевпорядника та замовила розроблення документації із землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 га за адресою АДРЕСА_2 був розроблений у відповідності до вимог чинного законодавства та погоджений відповідними органами.

Позивач вказує, що на земельній ділянці дійсно знаходиться самочинно побудований житловий будинок, та оскільки чинним законодавством України не передбачено визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (без надання земельної ділянки під вже збудований об`єкт) за рішенням суду, тому і винесення рішення суду про визначення власника (власників) на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, самочинно побудовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 унеможливлено, відтак вказана підстава для прийняття оскаржуваного рішення не може вважатися обґрунтованою.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_2 , що становить 127880 грн., визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_2 , а саме: при зведенні фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, даху, вартістю 118276 грн.

Отже, на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, який являє собою сукупність використаних у його будівництві будівельних матеріалів, результатів виконаних робіт, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно із рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 право власності на сукупність використаних у будівництві на спірній земельній ділянці будівельних матеріалів, результатів виконаних робіт, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки визнано за двома особами - ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 . При цьому, будь-які інші особи про своє право на цей об`єкт майна не заявляли перед судом, не доводили свою причетність до вказаного майна. Висновок відповідача про те, що оскільки право власності на житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці, у встановленому законом порядку не визначено, вказана земельна ділянка не може бути передана ОСОБА_1 у власність є хибним, суперечить закону. Відмова відповідача у наданні земельної ділянки, на якій розташовано самочинно побудоване нерухоме майно, унеможливлює подальший процес визнання права власності на нього.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та передачу земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2 » та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0108 та передачу земельної ділянки у приватну власність відповідно до вимог закону.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 64).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (вих. № 272/02-27/2-21 від 26.04.2021) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. Крім того, вказує, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 не може бути затверджений у зв`язку із тим, що за вказаною адресою зареєстровані речові права на нерухоме майно іншої особи. Актом обстеження від 27.01.2021 встановлено, що на земельній ділянці, на яку був розроблений проект землеустрою ОСОБА_1 , фактично знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами, у якому проживає ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та користуються вказаною земельною ділянкою, тому оформлення права власності на земельну ділянку позивачем унеможливить використання об`єкта нерухомості ОСОБА_2 та її дітьми (а. с. 68-70).

18.06.2021 суд постановив ухвалу про залучення до участі у даній справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (а. с. 84-85).

В поданих до суду поясненнях (а. с. 90-93) третя особа ОСОБА_2 заявлений позов вважає безпідставним та просить відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Земельна ділянка, на яку претендує позивач, не є вільною від забудови, на ній розташований збудований будинок із господарськими спорудами, у якому проживає ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_6 та неповнолітньою донькою ОСОБА_7 .

Позивач звернулася до відповідача в порядку, передбаченому частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), проте дана земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_2 разом з дітьми, на ній перебуває збудований будинок та господарські споруди, тому третя особа з дітьми мають пріоритетне право на її отримання. Крім того, при виготовленні проекту землеустрою не були дотримані вимоги законодавства, позаяк третю особу не було поінформовано про проведені роботи із землеустрою.

Позивач ОСОБА_1 надіслала до суду відповідь на пояснення (а. с. 110-113), у якій вказала, що факт проживання не надає будь-яких пріоритетних прав на земельну ділянку, на якій знаходиться фактично побудований будинок, з огляду на її непричетність до його будівництва, а ОСОБА_2 та її діти зареєстровані за іншою адресою: АДРЕСА_3 .

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Гуто-Боровенської сільради від 05.03.2020 № 12/20 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га за адресою АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Гуто-Боровенської сільради (а. с. 17).

ФОП ОСОБА_8 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 35-60), вказаний проект погоджено згідно з висновком про розгляд документації із землеустрою ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 10.07.2020 (експерт державної експертизи ОСОБА_9 ) (а. с. 55), а відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 28.07.2020 зареєстровано земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням «02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :01:001:0108 (а. с. 58).

Рішенням Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та передачу земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2 » відмовлено позивачу ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0108 та передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність. Рішення мотивоване тим, що: взято до відома рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018; право власності на житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці, у встановленому законом порядку не визначено, а отже вказана земельна ділянка не може бути передана ОСОБА_1 у власність; виявлено дублювання адреси вказаної земельної ділянки та адреси житлового будинку, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_10 (а. с. 18-19).

Судом також встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018, залишеним в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019, у справі № 157/1722/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_2 , що становить 127880 грн., визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_2 , а саме: при зведенні фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, даху, вартістю 118276 грн. (а. с. 20-26, 28-34).

Згідно із комісійним актом обстеження від 27.01.2021, складеним у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, обстеженням встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, господарські будівлі та споруди, у якому проживає 3 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та користуються земельною ділянкою (а. с. 71). Відповідно до довідок Гуто-Боровенської сільради від 19.06.2019 № 733 (а. с. 98), Гуто-Боровенського старостинського округу від 02.06.2021 № 1170 (а. с. 98-99) ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_3 , а проживають в АДРЕСА_2 , та користуються земельною ділянкою в розмірі 0,25 га, в т. ч. рілля - 0,23 га, під забудовою - 0,02 га.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Виходячи з аналізу статті 118 ЗК України вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття в подальшому суб`єктом владних повноважень позитивного рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 10.07.2018 у справі №806/3095/17, від 26.02.2019 у справі №826/5737/16, від 26.02.2019 у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 05.03.2019 у справі №360/2334/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 11.06.2019 у справі №826/841/17, від 30.09.2019 у справі №818/1760/17, від 28.01.2020 у справі №2240/2962/18, від 28.02.2020 у справі №806/3304/18, від 26.10.2021 у справі № 160/5982/19.

При вирішенні даної справи суд враховує, що позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 за адресою АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Гуто-Боровенської сільради рішенням від 05.03.2020 № 12/20 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», прийнятим Гуто-Боровенською сільрадою, яку, як вбачається із відзиву на позовну заяву, 04.12.2020 реорганізовано шляхом приєднання до Камінь-Каширської міськради на підставі рішення від 04.12.2020 № 2/26.

Крім того, такий дозвіл було надано на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 га, тобто у межах норм, передбачених пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України.

Суд звертає увагу, що право на отримання у власність земельної ділянки площею 0,25 га позивач обґрунтовує тим, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, який являє собою сукупність використаних у його будівництві будівельних матеріалів, результатів виконаних робіт, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, та згідно із рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 право власності на сукупність використаних у будівництві на спірній земельній ділянці будівельних матеріалів, результатів виконаних робіт, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки визнано лише за двома особами - ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд враховує, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 також встановлено, що самочинно збудований будинок по АДРЕСА_2 завершили будівництво під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка на даний час проживає у ньому з двома дітьми. Згідно висновку № 45 вартість будівельних матеріалів використана в завершенні самочинного будівництва будинку за вищеназваною адресою, без врахування зрубу та даху, становить 154191 грн. Вартість будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва: зведеного хліва становить 41714 грн., фундаменту, що облаштований в землі 14670 грн., піднавіса №1 25291 грн., піднавіса №2 19894 грн., що разом із вартістю будматеріалів використаних на зведення будинку становить 255760 грн. Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним, що вказані будівельні матеріали належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як майно подружжя, у зв`язку з чим кожен з них має право на 1/2 їх частину. Враховуючи, що це майно, як і вищезгадане, не може бути поділене в натурі, суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на його 1/2 частину в грошовому еквіваленті, що буде становити по 127880 грн. (255760 грн. : 2) (а. с. 81, 81 зворот).

З вказаного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 чітко вбачається, що право на 1/2 частини будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 (третій особі у даній справі), яка разом з дітьми, відповідно до наявних у справі доказів, фактично проживає у самочинно збудованому будинку та користується спірною земельною ділянкою площею 0,25 га.

Тобто, спірна земельна ділянка не є вільною від забудови та не перебуває у фактичному користуванні позивача ОСОБА_1 , при цьому, права на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на спірній земельній ділянці, належать не лише позивачу ОСОБА_1 , а й третій особі ОСОБА_2 , а відтак затвердження проекту землеустрою та передача спірної земельної ділянки лише у власність позивачу ОСОБА_1 призведе до порушення прав третьої особи ОСОБА_2 та її дітей.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на спірній земельній ділянці фактично знаходиться уже зведений житловий будинок, що потребує відповідного оформлення права власності на нього, тому суд погоджується із доводами відповідача про те, що відсутність державної реєстрації права власності на будинок із визначенням його власників на момент прийняття оскаржуваного рішення унеможливлювало вирішення питання щодо передачі спірної земельної ділянки у власність лише позивачу ОСОБА_1 .

Додатково суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено» від 08.09.2021 № 1720-ІХ статтю 120 ЗК України викладено у новій редакції, вказаною статтею уже врегульовані відносини щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття прав власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуване у цій справі рішення Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та зобов`язання вчинити дії з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх