Справа № 215/2836/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 215/2836/20

адміністративне провадження № К/9901/45364/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною,-УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у непопередженні виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з непідкоренням нею основному Закону України на соціальний захист гарантованого статтями 1, 3, 21, 33, 46, 48, 92 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно статті 249 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не винесенні за результатами розгляду скарги від 30.03.2020 року рішення, постанови, тобто правового акту;

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді скарги від 30.03.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не вжитті заходів для ліквідації причин, які породили скаргу від 30.03.2020 року відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду 19 березня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 215/2836/20 - повернуто апелянту.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної скарги, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, статтею 296 КАС України визначена форма і зміст апеляційної скарги.

Частиною п`ятою статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до приписів статті 298 КАС України у випадку оформлення апеляційної скарги з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, до такої скарги застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме суд встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 1, ч. 2 статті 169 КАС України).

Пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі №215/2836/20 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду документу, який підтверджує факт сплати судового збору.

Копію ухвали разом з супровідним листом направлено на поштову адресу заявника апеляційної скарги та отримано останнім 15 лютого 2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

02 березня 2021 року до суду надійшла заява позивача про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, в якій заявник просив вважати виконаними вимоги ухвали від 04 грудня 2020 року, звільнити від сплати судового збору у зв`язку з доходом, який нижче 5% розміру річного доходу.

Вирішуючи клопотання, суд зазначив, що правові засади справляння судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Приписи ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлюють, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору суд повинен враховувати майновий стан сторони.

Суд дійшов висновку, що клопотання апелянта не підлягає задоволенню, з огляду на те, що на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, надано лише довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг № 1674 від 12.02.2021 року про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи, що є недостатнім для визначення річного доходу позивача.

Крім того, апелянтом жодним чином не спростовано можливості сплати судового збору з інших джерел. Отримання будь-якої інформації та встановлення обставин щодо матеріального становища позивача шляхом направлення запитів тощо, не є обов`язком суду.

При цьому суд вказав, що надані апелянтом пояснення є аналогічними тим, що були викладені у клопотанні при поданні апеляційної скарги, та яким надавалась оцінка в ухвалі суду від 04 грудня 2020 року.

А тому, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, зазначених апелянтом у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, та відмовив у задоволенні клопотання.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми матеріального права, а саме норми Закону України «Про судовий збір» та норми Конституції України. Також вказує, що у нього відсутні інші доходи, крім компенсації, яка призначається згідно із законодавством при вимозі, що позивач не буде зареєстрований у центрі зайнятості і не буде працевлаштованим, і саме це свідчить про відсутність іншого джерела доходу, що, на думку позивача, є достатнім для звільнення від сплати судового збору.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд враховує, що Законом № 3674-VI не містить вичерпного й чіткого визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку Суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 року у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

Отже, позивач у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції, та не надає відповідних доказів щодо майнового стану скаржника чи інших передбачених наведеною вище законодавчою нормою підстав для звільнення від сплати судового збору.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді С. А. Уханенко

Н. В. Шевцова