Справа № 328/2058/21
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

328/2058/21
24.12.2021
РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Шпітько Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу № 328/2058/21 (провадження 2-а/328/22/21) за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, уповноваженої посадової особи суб`єкта владних повноважень поліцейського СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, старшого сержанта поліції Стусь Максима Миколайовича про скасування постанови № 986758 від 23 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху,-

встановив:

02 серпня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом ГУНП в Запорізькій області та до уповноваженої посадової особи суб`єкта владних повноважень поліцейського СРПП ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Стусь М.М. про скасування постанови № 986758 від 23 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, в якому просив суд розглянути його позовну заяву та відкрити адміністративне провадження по справі. Скасувати постанову № 986758 від 23.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400,00 грн.

03 серпня 2021 року ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

05 серпня 2021 року на виконання ухвали суду надано уточнену позовну заяву та додано копію водійського посвідчення.

В позовній заяві та уточненій позовній заяві, позивач просить скасувати постанову № 986758 від 23.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400,00 грн., провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 23.07.2021 року о 18 год. 45 хв. поліцейським СРПП ВП№3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержантом поліції Стусь М.М., за начебто скоєння правопорушення передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, на гр-на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Тавтиманово, місце проживання - АДРЕСА_1 , накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн.

Відповідно до Постанови № 986758 серія БАБ по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , керуючи транспортним засобом Рено Кенго реєстраційний номер НОМЕР_1 належність ОСОБА_1 23.07.2021 року 18 год. 45 хв. в Пологівський р-н між селами Фабричне та Снігурівка по ґрунтовій дорозі ОСОБА_1 передав керування автомобіля Рено д/н НОМЕР_1 малолітній особі, яка не має права керування цим транспортним засобом. Авто Рено д/н НОМЕР_1 було необладнане додатковими педалями тормозу та щеплення та не мала знака «У» навчальна їзда, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП.

У постанові суттєва помилка у написанні прізвища особи, щодо якої розглянута справа, а саме прізвище «Записних» тобто не його прізвище.

У змісті частини 2 статті 126 КУпАП відсутні ознаки правопорушення такі як:« було необладнане додатковими педалями тормозу та щепленя та не мала знака «У» навчальна їзда».

Всі відомості щодо обставин справи, крім дати народження, місця проживання та д/н авто Рено Кенго, що зазначені у постанові, що оскаржується не відповідають дійсності та фактичним обставинам.

Позивач стверджує, що він 23.07.2021 року о 18 год. 45 хв. Пологівський р-н ґрунтова дорога між селами Фабричне і Снігурівка, не знаходився в цей час у зазначеному місці. Постанова про накладення адміністративного стягнення за начебто скоєне порушення ПДР України та її розгляд відбувався за його відсутності, а головне за відсутністю вказаної події та зафіксованих доказів по справі.

Позивач не погоджується з обставинами викладеними в постанові та зазначає, що 23 липня 2021 року приблизно в 16 год. 30 хв. він разом з онуком ОСОБА_2 2008 року народження з особистих справ, рухався на своєму авто Рено Кенго по ґрунтовій дорозі яка призначена для обробки сільськогосподарських угідь розташованих між селами Скелівате, Остриківка та Іванівка Пологівського (колишнього Токмацького) району. Дорога має лише одну колію для руху не з`єднуючою ні з жодним із вказаних сел та не є дорогою призначеною для автомобільного руху.

В цей час на зустріч йому рухався вантажний авто ЗИЛ 130 д/н НОМЕР_2 завантажений будівельним лісом б/у, водій якого нахабно порушив правила взаємоповаги та взаєморозуміння які існують між водіями, а саме відмовився надати йому можливість рухатися по дорозі та вимагав від нього з`їхати на оранку поряд з дорогої або рухатися у зворотному напрямку. При цьому водій почав ображати його нецензурною лексикою у присутності неповнолітньої дитини (онука) на його зауваження не звертав уваги. Він в свою чергу вимагав від іншого водія з`їхати з дороги та надати йому можливість рухатися далі. Це дозволяли технічні можливості та модель його авто. Він відмовився та через декілька хвилин став телефонувати не відомо кому. Надалі стало відомо що він телефонував знайомим працівникам поліції та викликав їх, які швидко з`явились на місці конфлікту, на службовому патрульному авто д/н НОМЕР_3 , невідомо у зв`язку з чим та на якій підставі виїхали за межі міста на відстань більше 10 (десяти) км від м. Токмак.

На час прибуття поліцейських до міста конфлікту його авто та вантажівка стояли на колії ґрунтової дороги на відстані 15-20 метрів між собою з заглушеними двигунами. Він знаходився поряд зі своїм авто, а його онук у салоні авто на пасажирському місці. Під час його руху 23.07.2021 року патрульні поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 його не зупиняли як на вказаному місці конфлікту так і в іншому місці та в інший час.

Першою дією поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що прибули до місця, було проведення його огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів яке було проведено з порушенням Інструкції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015р. за № 1413/27858 у якій визначені підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодної підстави для цього огляду, відповідно до Інструкції, не було. Огляд був проведений за відсутності двох свідків та без складення акту огляду.

Надалі поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 невідомо за якою підставою визначили, що саме він повинен був поступитися дорогою вантажівці при цьому разом з водієм вантажівки ОСОБА_5 , мешканцем м. Токмак, ображали його нецензурною лайкою не звертаючи уваги на його вік та присутність неповнолітньої дитини. Після цього він повідомив поліцейських що негайно звернеться зі скаргою на їх протиправні дії до Токмацького відділення поліції. Спочатку він звернувся зі скаргою за телефоном «102» потім приїхав у м. Токмак в Токмацьке відділення поліції надати письмове пояснення щодо скарги. Саме у цей час Відповідач-2 віддав йому оскаржувану постанову.

Дії Відповідача щодо накладення адміністративного стягнення за начебто порушення правил дорожнього руху якого не було є незаконними та є порушення Конституції, оскільки в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986758 від 23.07.2021 року є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

09 серпня 2021 року ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 328/2058/21 (провадження 2-а/328/22/21) за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, уповноваженої посадової особи суб`єкта владних повноважень поліцейського СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, старшого сержанта поліції Стусь Максима Миколайовича про скасування постанови № 986758 від 23 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статей 268, 269, 286 КАС України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Роз`яснено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив) (а.п. 27-29).

Запропоновано відповідачам у строк визначений судом надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; іншим учасникам справи - копію відзиву та доданих до нього документів.

Витребувано в Головного управління національної поліції в Запорізькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при розгляді якої винесена оскаржувана постанова.

12 серпня 2021 року на електронну пошту суду та 16 серпня 2021 року до канцелярії суду від Головного управління національної поліції в Запорізькій області (ГУНП в Запорізькій області) надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю (а.п. 34-40, 50-58).

В обґрунтування своїх заперечень зазначають, що оскаржувана постанова серії БАБ № 986758 від 23.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Стусь Максимом Миколайовичем з огляду на те, що позивач передав керування транспортним засобом особі, яка не має посвідчення водія відповідної категорії. Дії поліцейського щодо виявлення 23.07.2021 о 18 год. 45 хв. на ґрунтовій дорозі між селами Фабричне і Снігурівка Пологівського району Запорізької області факту адміністративного правопорушення позивач передав керування транспортним засобом Рено Кенго з реєстраційним номером НОМЕР_1 особі, яка не має права керування таким транспортним засобом є правомірними та законними.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Також ГУНП вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неправильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо заборони передачі права керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати таким ТЗ. Так, положення ч. 2 ст. 126 КУпАП, якими передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у співставленні з п. 2.1. «а» ПДР необхідно розуміти так, що водій не має права керувати ТЗ будучи позбавленим права керування.

ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а згідно з п. 1 розділу ІV цієї Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

ГУНП вважає за необхідне порушити перед судом клопотання в порядку ст. 44 КАС України, про виклик і допит як свідка поліцейського СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 . Свідку відомі обставини, що належать з`ясувати у справі.

ГУНП в Запорізькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Поліцейський СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Стусь М.М. відзиву на позовну заяву не надав.

23 вересня 2021 року від ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області надійшла постанова серії БАБ № 986758 від 23.07.2021 року.

05 жовтня 2021 року від ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області надійшли письмові пояснення ОСОБА_6 та відеозапис.

Позивач заявляв клопотання про виклик свідків, яке було задоволено відповідно до ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2021 року.

Свідки викликались в судове засідання, але до суду не з`являлися, про причини неявки суд не повідомляли.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ГУНП в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позовну заяву просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Поліцейський СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції Стусь М.М. в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 липня 2021 року о 18 год. 45 хв. поліцейським СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Стусь Максимом Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 986758 (а.п. 7, 42, 72).

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , 23 липня 2021 року о 18 год. 45 хв. в Пологівський район між селами Фабричне та Снігурівка по ґрунтовій дорозі ОСОБА_1 передав керування автомобілем Рено д/н НОМЕР_1 малолітній особі, яка не має права керування цим транспортним засобом. Авто Рено д/н НОМЕР_1 було необладнане додатковими педалями тормозу та щеплення та не мала знака «У» навчальна їзда, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Прийнято рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 3 400,00 грн.

В постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986758 від 23 липня 2021 року, в графі 8 Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП роз`яснено, міститься запис «копія вручена»; в графі 9 копію постанови отримало міститься запис «від підпису відмовився».

Позивач, ОСОБА_1 , є власником автомобілю марки RENAULT моделі KANGOО типу легковий загальний, універсал-В, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_4 , повна маса 1630 кг, маса без навантаження 1222 кг, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.п. 8).

ОСОБА_1 , є також власником причепу спеціального ПР-фургон житловий, марки АВІ моделі PALARUS, номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , повна маса 965 кг, маса без навантаження 711 кг, білого кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.п. 8).

Відповідно до посвідчення водія ОСОБА_1 має такі категорії: - В (діє з 16.05.1974), С (діє з 16.05.1974), С1 (діє з 13.12.2013), вказані категорії діють безстроково, так як будь-яким строком не обмежені, що підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_10 (а.п. 26).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту тощо (в тому числі ст. 126 КУпАП).

Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за порушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в пунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, а саме: справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема статтею 126 КУпАП.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Стусь М.М.

Відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Частиною 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Поліцейський виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 986758 від 23 липня 2021 року про те, що 23 липня 2021 року о 18 год. 45 хв. в Пологівський район між селами Фабричне та Снігурівка по ґрунтовій дорозі ОСОБА_1 передав керування автомобілем Рено д/н НОМЕР_1 малолітній особі, яка не має права керування цим транспортним засобом. Авто Рено д/н НОМЕР_1 було необладнане додатковими педалями тормозу та щеплення та не мала знака «У» навчальна їзда, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема статтею 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що 23 липня 2021 року о 18 год. 45 хв. в Пологівський район між селами Фабричне та Снігурівка по ґрунтовій дорозі ОСОБА_1 передав керування автомобілем Рено д/н НОМЕР_1 малолітній особі, яка не має права керування цим транспортним засобом. Авто Рено д/н НОМЕР_1 було необладнане додатковими педалями тормозу та щеплення та не мала знака «У» навчальна їзда, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В постанові не зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, не зазначено який пункт ПДР порушив позивач.

В постанові міститься помилка у написанні прізвища особи, щодо якої розглянута справа, а саме прізвище «Записних», тоді як згідно копії паспорту громадянина України, який посвідчує особу позивача, доданої до позову, вбачається, що його прізвище на українській мові зазначено як « ОСОБА_7 ».

В постанові не зазначено серію (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу. В даній графі міститься запис «база ІПП Армор».

Документами, що посвідчують особу є документи, визначені у ч. 1 ст. 13 Закону України від 20.11.2012 №5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а саме: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

В даній графі міститься запис «база ІПП Армор», що не є документом, що посвідчує особу.

Крім цього, винесена 23 липня 2021 року поліцейським СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції Стусь М.М. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 986758 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Оскаржувана постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність відомостей про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не містить.

Відеозапис наданий відповідачем, не містить зафіксованого факту вчинення позивачем правопорушення.

Таким чином відеозапис, яким було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, не може бути визнано належним доказом у справі.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17 (адміністративне провадження №К/9901/15713/18), де зазначено, що постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР має містити дані про технічний засіб, яким таке адмінправопорушення зафіксоване.

Письмові пояснення ОСОБА_6 суд не бере до уваги, оскільки письмові пояснення є неналежним доказом. Вказана особа викликалась в судове засідання, але жодного разу не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Таким чином, не можна покласти в основу обвинувачення пояснення вказаного свідка, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Представник відповідача просив викликати в судове засідання та допитати в якості свідка поліцейського ОСОБА_3 , який в судове засідання 24 грудня 2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, суд зазначає, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Поліцейський не може бути свідком правопорушення, про що вказав Верховний Суду в постанові від 29 квітня 2020 року справа №161/5372/17 адміністративне провадження №К/9901/34016/18.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП представником відповідача не надано.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Сама ж по собі наявність оскаржуваної постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення, за відсутності доказів на підтвердження зазначених цій в постанові обставин, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Презумпція невинуватості у справах про порушення ПДР: всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21241/18).

Пунктом 2.2 ПДР України визначено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Загалом, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 23 липня 2021 року Правил дорожнього руху України та доказів законності оскаржуваної постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Крім того, відеозапис наданий відповідачем, не містить зафіксованого факту вчинення позивачем правопорушення.

Таким чином відеозапис, не може бути визнано належним та допустимим доказом у справі.

На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Нормами частин 1-3 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В свою чергу, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сама ж по собі наявність оскаржуваної постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Згідно із пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідачі не надали суду жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не довели належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відсутній, оскільки відповідачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986758 від 23 липня 2021 року, підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн., підтверджується квитанцією (а.п. 6).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-9, 72-77, 79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 251, 268, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, поліцейського СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, старшого сержанта поліції Стусь Максима Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986758 від 23 липня 2021 року, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 986758 від 23 липня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., винесену поліцейським СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, старшим сержантом поліції Стусь Максимом Миколайовичем - скасувати.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

У справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, , місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, 29.

Представник відповідача: Кравченко Олександр Миколайович, уповноважена особа в порядку самопредставництва, адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, 29.

Відповідач 2 - поліцейський СРПП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, старший сержант поліції Стусь Максим Миколайович, адреса: 71701, м. Токмак, вул. Центральна, 43.

Дата складання повного судового рішення 24 грудня 2021 року.

Суддя: