Справа № 500/4335/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4335/21

21 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П. позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Майки М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 24.06.2021 року №316 в частині визнання винним, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді "суворої догани", притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та позбавлення премії старшого сержанта ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 24.06.2021 №316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » в частині визнання винним, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани», притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та позбавлення премії старшого сержанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є протиправним та накладено безпідставно та у спосіб не передбачений Конституцією, законами України. Зокрема повідомив, що під час проведення розслідування стороною відповідача не були дотриманні строки проведення службового розслідування. Також, всупереч вимогам закону будь-яких належних та допустимих доказів про те, що саме з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо збереження майна у матеріалах справи не має, не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Також, не доведено наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою. Вважає, що оспорюваний наказ є необ`єктивним, не обґрунтованими та таким, що не відповідає дійсним обставинам.

Ухвалою суду від 27.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач подав до суду позовну заяву в новій редакції в якій визначив відповідача - Міністерство оборони України

Ухвалою судді від 09.08.2021 прийнято справу до провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засіданні на 29.09.2021.

Міністерство оборони України подало 14.09.2021 відзив на позов, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив замінити неналежного відповідача Міністерство оборони України на належного відповідача - Командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ).

Також зазначено, що неправомірні дії Позивача полягають у невиконанні посадових обов`язків, через не забезпечення контролю та надійного інструктажу підпорядкованого особового складу щодо пропускного режиму на територію військової частини з дозволу командира військової частини та начальника штабу за, що був притягнутий до юридичної відповідальності.

Своїми діями головний сержант зведеного взводу охорони зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 4,5,6 ст. 11, ст. 16 Статуту внутрішньої служби, пункти 5.2, 5.6 розділу V та пункти 7.3, 7.7 розділу VII Інструкції з організації пропускного режиму у зведеному підрозділі військової частини НОМЕР_2 , затвердженої наказом командира зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 , затвердженої наказом командира зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2021 р. №1/дск.

У зв`язку з чим прослідковується причино наслідковий зв`язок між неправомірними діями посадових осіб військової частини та подією, що трапилась.

Позивач подав до суду 20.09.2021 відповідь на відзив, в якому зазначив, що до відзиву відповідачем не додано жодних матеріалів службового розслідування, які б підтвердили факт умисного чи з необережності скоєння позивачем дій чи бездіяльності та мету завдання збитків, склад правопорушення вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою. Просив, позов задовольнити.

На адресу суду надійшли письмові пояснення до відзиву від 22.09.2021, в яких зазначено, що в будь-якому випадку, видання наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності з запізненням (пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування), не може бути підставою для визнання особи невинною, якщо її вину доведено цим розслідуванням.

Позбавлення позивача щомісячної премії за червень 2021 року в повному обсязі передбачене пунктом 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та є наслідком притягнення його до матеріальної відповідальності. Тому вважають, що позовні вимоги позивача у цій частині також не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 29.09.2021 постановлено:

- замінити відповідача у справі Міністерство оборони України на належного - Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 );

- залучити до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_2 .

Протокольною ухвалою суду від 29.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.11.2021, яке було відкладене на 21.12.2021.

В судовому засіданні 21.12.2021 позивач та представник позивача просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 29.12.2021 не прибув, подав до суду 14.12.2021 клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як випливає із матеріалів справи, 22.04.2021 близько 12.45 в зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях на території зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 ) під час переливання пального сталося загорання військового автомобіля УРАЛ-4320 АЦ-5,5 (в/н НОМЕР_3 ). О 13:33 пожежу було локалізовано та о 14:03 ліквідовано, однак внаслідок пожежі було знищено військове майно, яке згідно Закону України від 21.09.1999 №1075-ХІУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", закріплене за в/ч НОМЕР_2 на праві оперативного управління. Зокрема було знищено: автомобіль "КЛМАЗ-5320 АЦ-9 (в/н НОМЕР_4 ); автомобіль УРАЛ-4320 АЦ-5,5 (в/н НОМЕР_5 ); автомобіль КАМАЗ-43101 АТМЗ-5,5 (в/н НОМЕР_6 ); причеп-цистерна ПЦ-6,7 (в/н НОМЕР_7 ); автомобіль "УРАЛ-4320 АЦ-5,5 (в/н НОМЕР_3 ); захисна споруда типу ГАБІОН - 6 компл.; сітка маскувальна МКО-С - 1,5 компл.; бензин автомобільний А-92 Євро 5Е5 у кількості 3001 кг., бензин автомобільний А-80-ДЗ у кількості 978 кг.; паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 1444 кг.

Загальна сума завданих державі матеріальних збитків склала 1 325 102,73 грн.

За фактом пожежі на території в/ч НОМЕР_2 та з метою встановлення причин завданої державі матеріальної шкоди, згідно з наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 №153 "Про призначення службового розслідування" було проведено службове розслідування, про що складено акт службового розслідування.

Результати службового розслідування оголошені наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 24.06.2021 №316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » (далі - наказ КВ ОК "Захід" №316).

Зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2021 року №316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 », пунктом 7 якого головного сержанта зведеного взводу охорони зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана»; притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на суму 34 050 (тридцять чотири тисячі п`ятдесят); позбавлено старшого сержанта ОСОБА_1 премії за червень 2021 року в повному обсязі.

Не погоджуючись із п.7 даного наказу, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість дій і рішень суб`єктів владних повноважень та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка затверджена Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 року за № 385/8984 (далі - Інструкція №82).

Пунктом 1.2. Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №82, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування. Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України та їх заступники можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення підпорядкованим посадовим особам.

Згідно п.1.5 Інструкції №82 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.

Пунктами 1.6, 1.7 Інструкції №82 визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні. До участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах.

Начальник (командир) зобов`язаний призначити службове розслідування не пізніше триденного терміну з моменту, коли йому стало відомо про факт учинення правопорушення, подію, що потребують з`ясуванню обставин, за яких вони сталися.

Відповідно до ст.4.3 Інструкції №82, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування

Частиною 4 ст. 4.3 Інструкції проведення розслідування ЗСУ встановлено, що за результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником.

Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 68 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вже було встановлено судом, за фактом пожежі на території в/ч НОМЕР_2 та з метою встановлення причин завданої державі матеріальної шкоди, згідно з наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 №153 "Про призначення службового розслідування" було проведено службове розслідування.

Розслідування проводилось відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 №1503/31371.

Наказом Командувача об`єднаних сил від 23.05.2021 №201 "Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом Командувача об`єднаних сил від 23.04.2021 №153" термін службового розслідування був продовжений, а тому твердження позивача про те, що відповідачем не були дотримані строки проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження.

Тривалий термін проведення службового розслідування та оголошення його результатів спричинений специфікою події (пожежі внаслідок якої було знищене військове майно), оскільки вона трапилась в зоні проведення ООС на території зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 , який на час виконання завдань в ООС підпорядковувався Командувачу об`єднаних сил.

В будь-якому випадку, видання наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності з запізненням (пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування), не може бути підставою для визнання особи невинною, якщо її вину доведено цим розслідуванням.

Службовим розслідуванням серед іншого було встановлено, що 22.04.2021 ОСОБА_2 перебував у добовому наряді та виконував обов`язки з охорони території зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 . Зазначені обов`язки позивача були передбачені за посадою головного сержанта зведеного взводу охорони зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 на яку, згідно з наказом командира зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 від 23.11.2020 №1, його було призначено на період виконання обов`язків в зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях.

Зокрема, статтею 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються па основі законів і статутів Збройних Сил України.

Як встановлено судом, на час несення служби в добовому наряді ОСОБА_1 підпорядковувався черговому КСП та мав у своєму підпорядкуванні ряд військовослужбовців, серед яких: сержант ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 , старший солдат П.Траптах, солдат ОСОБА_5 , старший солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 .

Статтею 123 Статуту ВС визначено, що головний сержант взводу в мирний і воєнний час серед іншого відповідає за правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді.

Згідно статті 124 Статуту ВС головний сержант взводу серед іншого зобов`язаний: негайно доповідати командирові взводу та головному сержантові роти про надзвичайні події у взводі, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; стежити за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння, техніки та іншого майна взводу, їх наявністю та утриманням у належному стані; стежити за дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу взводу заходів з безпеки на заняттях (стрільбах, навчаннях), під час ремонтних та господарських робіт.

Отже, суд зазначає, що під час виконання обов`язків в наряді позивач серед іншого відповідав за виїзд - в`їзд автомобільної техніки на територію зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 .

Службовим розслідуванням було встановлено неправомірні дії ОСОБА_1 , що полягали у невиконанні своїх посадових обов`язків та призвели до завдання матеріальної шкоди державі. Факти та обставини неналежного виконання обов`язків були встановлені службовим розслідуванням та зазначені в розділі 3 Акту службового розслідування.

Зокрема, вина позивача виражається у формі непрямого умислу, недбалості. Неправомірні дії позивача полягають у невиконанні посадових обов`язків, через не забезпечення надійного пропускного режиму на територію зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 .

Статтею 291 Статуту ВС визначено, що усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.

Як встановлено відповідачем, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно - правових актів: абзац 4, 5, 6 статті 11, статті 16, 123,124, 291, 300 Статуту ВС; пункти 5.2, 5.6 розділу V, пункти 7.3, 7.7 розділу VII Інструкції з організації пропускного режиму у зведеному підрозділі військової частини НОМЕР_2 , затвердженої наказом командира зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2021р. №1/дск.

У зв`язку з наведеним, наказом КВ ОК "Захід" №316 головного сержанта зведеного взводу охорони зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто: до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана (відповідно статей 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України); до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на суму 34 050,00 грн. (згідно статті 5 Закону України від 03.10.2019 року № 160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі"); позбавлено щомісячної премії за червень 2021 року в повному обсязі (відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260).

Крім вини позивача службовим розслідуванням було доведено вину ще 10 службових (посадових) осіб зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 , які наказом КВ ОК "Захід" №316 були притягнені до дисциплінарної та обмеженої матеріальної відповідальності.

Твердження позивача про те, що він не є матеріально-відповідальною особою щодо майна, яке було знищене внаслідок пожежі на території зведеного підрозділу в/ч НОМЕР_2 не відповідає дійсності виходячи з наступного.

Пунктом 2 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, в Збройних Силах України матеріально відповідальною особою вважається посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Так, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 31.12.2020 №273 "Про призначення матеріально-відповідальних осіб військової частини НОМЕР_2 на 2021 рік" старшого сержанта ОСОБА_10 віднесено до матеріально-відповідальних осіб в/ч НОМЕР_2 .

Більше того, питання повної індивідуальної матеріальної відповідальності за ввірене військове майно, як складова загальних обов`язків військовослужбовця, передбачені Контрактом про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, згідно якого позивач проходить військову службу.

Відсутність укладеного між командиром в/ч НОМЕР_2 та позивачем договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність не може бути підставою для звільнення останнього від матеріальної відповідальності за знищене (пошкоджене) з його вини (неправомірних дій, бездіяльності) військове майно.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу. Відносини щодо відповідальності за ввірене майно при проходженні військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. Питання укладання договору про матеріальну відповідальність між роботодавцем (керівником (власником) підприємства, установи, організації) та працівником передбачені трудовим законодавством України, яке в даному випадку не застосовується, оскільки питання матеріальної відповідальності військовослужбовців за ввірене їм майно визначені спеціальним законодавством. Саме норми спеціального законодавства є пріоритетними, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, відповідно до частини 2 статті 3 Статуту ВС, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 9 Статуту ВС визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно- правовими актами. Стаття 11 Статуту ВС серед іншого покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статті 16 Статуту ВС кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.

Відповідальність військовослужбовців закріплена статтями 26, 27 Статуту ВС, відповідно до яких, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Законом України від 03.10.2019 № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ) визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців ЗСУ до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану військовому майну під час виконання ними службових обов`язків. Саме Закон № 160- ІХ у даній справі є пріоритетним при прийнятті рішення про правомірність притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону № 160-ІХ встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, а також вина особи в завданні шкоди.

Згідно статті 5 Закону № 160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Докази щодо вини позивача у завданні державі збитків у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби, а також щодо причинного зв`язку між протиправними його діями і завданою шкодою, наведені у матеріалах службового розслідування.

Як вже зазначалось вище, результати службового розслідування оголошені наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 24.06.2021 №316 «Про притягнення до відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 ».

Позбавлення позивача щомісячної премії за червень 2021 року в повному обсязі передбачене пунктом 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та є наслідком притягнення його до матеріальної відповідальності.

Позивачем не надано будь-яких доказів та не наведено переконливих мотивів, які б свідчили про безпідставність накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Зважаючи на встановлені обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що обставини, що передували притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження.

За таких обставин, доводи позивача про протиправність спірного наказу спростовуються наявними у справі доказами та є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 24.06.2021 року №316 в частині визнання винним, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді "суворої догани", притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності та позбавлення премії старшого сержанта ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 );

відповідач:

- Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 );

третя особа:

- Військова частина НОМЕР_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 ) .

Головуючий суддя Осташ А.В.