Справа № 120/10645/21-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 120/10645/21-а

21 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою позивач оскаржила її в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 03 листопада 2021 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання вказаної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги.

На виконання вказаної ухвали від позивача надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в задоволенні клопотання було відмовлено та продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вказаної ухвали від позивача повторно надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на положення п. 13 ч. 2 ст. 3 та п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Надаючи оцінку вказаному клопотанню колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.1 ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються положеннями Закону України "Про судовий збір".

Так, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Однак вважаю, що норма п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI не підлягає застосуванню як підстава для звільнення позивачки від сплати судового збору, адже її зміст вказує на те, що така застосовується коли факт незаконності рішення, дії чи бездіяльності на момент пред`явлення позову про відшкодування шкоди є встановленим у визначеному порядку. І лише після цього, позивачка звертаючись в порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування шкоди заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, може посилатися на їх незаконність (протиправність) як на доведену обставину.

В свою чергу, із заявленого позову вбачається, що крім вимоги про відшкодування шкоди, його предметом є й вимога про "визнання бездіяльності відповідача". Саме із оскаржуваною бездіяльністю позивач пов`язує підстави заподіяння їй майнової та моральної шкоди.

Тому, з огляду на те, що оскаржувана позивачем у цій справі бездіяльність на стадії відкриття провадження у справі не може вважатися протиправною, підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору із застосуванням п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 30.07.2020 по справі № 9901/194/20.

Варто зазначити, що частиною 5 ст. 21 КАС України, визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання, вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується. Проте, слід врахувати, що до адміністративного позову не було додано судового рішення, яким, станом на дату подання позовної заяви, було б визнано протиправною бездіяльність відповідача і на підставі чого позивачем заявлялася б вимога про відшкодування шкоди, завданої такою бездіяльністю.

Крім цього, наведене законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 6 частини першої статті 5 КАС України (стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю), тоді як подана у даній справі позовна заява містить й інші позовні вимоги, застережень щодо відсутності обов`язку справляння судового збору з якої Закон № 3674-VI не містить.

Відтак, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом в ухвалі від 08 листопада 2021 року у справі №9901/450/21.

Варто зазначити, що судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п.1 ст.6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п.59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Таким чином, станом на 20 грудня 2021 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1.В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування моральної та матеріальної шкоди повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.