Справа № 826/20288/16
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,

за участю:

представників позивача - адвокатів Ольшевського І.П., Слободяна Б.Ю.,

представників відповідача - Пріцака І.Є.,

представника третьої особи - Міністерства фінансів України - Наталич А.А.,

представників третьої особи - ПАТ «КБ «Приватбанк» - адвокатів Яковенка О.О.,

Уколова О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Динамо «Київ» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Міністерство фінансів України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Динамо «Київ» (далі - позивач, ТОВ ФК «Динамо «Київ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач 1, НБУ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2, Фонд гарантування), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни (далі - відповідач 3, Уповноважена особа Соловйова Н.А., з вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року №105 в частині визнання ТОВ «ФК «Динамо «Київ» пов`язаною з ПАТ «КБ «Приватбанк» особою;

- визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Приватбанк» Соловйової H.A. від 20 грудня 2016 року №22 в частині, що стосується прав та інтересів ТОВ «ФК «Динамо «Київ» щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за поточними, депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року в адміністративній справі №826/20288/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 24 травня 2018 року, адміністративний позов ТОВ «Футбольний клуб «Динамо «Київ» задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року №105 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «КБ «Приватбанк» в частині визнання ТОВ «ФК «Динамо «Київ» пов`язаною з ПАТ «КБ «Приватбанк» особою; визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року №22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується ТОВ «ФК «Динамо «Київ», щодо заборони будь-яких видаткових операцій - безготівкових та готівкових, у ПАТ «КБ «Приватбанк» та блокування рахунків ТОВ «ФК «Динамо «Київ»; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року в адміністративній справі №826/20288/16, в якій просить:

- скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року у справі №826/20288/16 повністю;

- прийняти нове рішення про відмову в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «ФК «Динамо «Київ» до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А., третя особа - АТ «КБ «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування рішення і наказу в частині.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року у справі №826/20288/16 та залишено відповідну постанову в силі.

Не погоджуючись із ухвалою від 06 жовтня 2021 року та підставами відмови у задоволенні заяви, Національний банк України та Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулися з апеляційними скаргами до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Апелянти зазначають, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду призвели до необґрунтованої відмови у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.

Зокрема, апелянти вказують, що після закінчення розгляду справи №826/20288/16 AT КБ «Приватбанк» стало відомо, що 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 спільно з шістьма іншими особами подано до Високого суду правосуддя (Суди Англії та Уельсу з господарських та майнових спорів, Комерційний суд (Відділення Королівської лави) позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків. Зміст наявного у розпорядженні AT КБ «Приватбанк» Форми позову CL-2019-000780, яка містить коротку інформацію про сторін і суми претензій позову, а також обґрунтування підстав звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до Суду Англії та Уельсу (виклад фактичних обставин спору), вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував діями відповідачів, що спричинили йому збитки внаслідок невиконання та/або порушення умов договору, зазначивши, що протягом усіх періодів часу, яких стосується цей позов він являється бенефіціарним власником частки у розмірі 25% в українському телевізійному бізнесі, відомому під назвою «Група 1+1 Медіа» та володів цими правами через компанію BOLVIK VENTURES LTD. Перший відповідач за позовом прагнув придбати у ОСОБА_1 бенефіціарну частку у капіталі BOLVIK, тому у лютому/березні 2016 року (приблизно) ОСОБА_1 та перший відповідач за позовом уклали договір, відповідно до якого перший відповідач погодився придбати у ОСОБА_1 бенефіціарну частку в капіталі BOLVIK за 140 мільйонів доларів США.

Апелянти стверджують, що під час розгляду справи №826/20288/16 існували, проте не були відомі учасникам справи та суду наступні обставини (факти): ОСОБА_1 самостійно визнає та підтверджує той факт, що починаючи, як мінімум, з лютого/березня 2016 року та станом на 19.12.2019, він являється бенефіціарним власником частки телевізійної групи 1+1 Медіа, зокрема, часток у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ»; розмір частки ОСОБА_1 в телевізійній групі 1+1 Медіа, що включає ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», становить 25% володіння часткою в телевізійній групі 1+1 Медіа, а відтак, володіння ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», здійснювалося ОСОБА_1 через володіння часткою в компанії BOLVIK VENTURES LTD; ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником компанії BOLVIK VENTURES LTD; в лютому/березні 2016 року ОСОБА_1 , як бенефіціарним власником частки телевізійної групи 1+1 Медіа, зокрема ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», вчинялися дії на її відчуження на підставі відповідного правочину.

На переконання апелянтів, зазначені факти складають, як мінімум, дві нововиявлені обставини, які не були та не могли бути відомі учасникам справи №826/20288/16 і суду та, як наслідок, не могли бути досліджені та встановлені судом під час її розгляду, проте істотно впливають на вирішення спору у даній справі по суті, а саме:

1) визнання ОСОБА_1 факту володіння ним частками у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» у розмірі 25% через компанію BOLVIK VENTURES LTD;

2) розпорядження ОСОБА_1 в лютому/березні 2016 року належними йому частками в ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» шляхом укладення договору купівлі-продажу частки у компанії BOLVIK VENTURES LTD.

Апелянти вважають, що у разі встановлення обставин визнання ОСОБА_1 факту володіння ним істотною часткою ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», суд дійшов би висновків про пов`язаність АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 за кодом типу пов`язаності №525 (особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку), а відтак, і визнати правомірність оскаржуваних у даній праві рішень суб`єкта владних повноважень.

Окрім іншого апелянти зазначають, що вказані у заяві обставини спростовують досліджену та встановлену судом обставину відсутності у ОСОБА_1 права власності на будь-які частки у статутному капіталі BOLVIK VENTURES LTD, і відповідно ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», що істотно впливає на результати вирішення справи. При цьому, встановлення та дослідження судом під час розгляду справи питання істотної участі ОСОБА_1 у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», на переконання скаржників, не впливає та не унеможливлює перегляд судового рішення за вказаними у заяві обставинами, оскільки нововиявлені обставини полягають саме у визнанні ОСОБА_4 факту володіння ним частки у компанії BOLVIK VENTURES LTD та, відповідно, у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», а також розпорядження відповідною часткою, що не було предметом розгляду справи під час прийняття судового рішення, а доводи заяви не стосуються переоцінки доказів, оцінених судом, а полягають у наявності істотних для справи обставин, які не були відомі учасникам справи та суду. Копія форми позову, на переконання заявника, не є новим доказом на спростування вже встановлених судом обставин, а подавалася заявником з метою підтвердження існування нововиявлених обставин, які спростовують обставини, покладені в основу судового рішення та існували до моменту прийняття оскаржуваних рішень НБУ та протягом усього часу розгляду справи.

Постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року відкриті апеляційні провадження за апеляційними скаргами Національного банку України та Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», призначено справу №826/20288/16 до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ТОВ «ФК «Динамо «Київ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому висловлено доводи щодо правомірності прийнятої судом першої інстанції ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Зазначено, що обставини для перегляду рішення, на які посилаються апелянти, не є нововиявленими, не є істотними для розгляду справи, з огляду на те, що відсутність у ОСОБА_1 статусу власника істотної участі у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» не є ані єдиною, ані основною підставою для прийняття рішення у справі, а тому її врахування або неврахування не мало б наслідком прийняття у справі іншого судового рішення. Вказує, що обставини щодо істотної участі, на які посилаються апелянти, були об`єктом дослідження судом. Окрім того зауважує, що у разі прийняття до уваги доводи заявника можна дійти висновку, що ОСОБА_1 не може вважатися власником істотної участі у розумінні статті 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року продовжено строк розгляду апеляційних скарг на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

В судовому засіданні представники сторін та третіх осіб надали свої пояснення, у тому числі додаткові, підтримали позиції, заявлені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, задовольняючи позов ТОВ «ФК «Динамо «Київ» в частині, Окружний адміністративний суд міста Києва в постанові від 20 березня 2017 року виходив із того, що відповідач не довів, що ТОВ «ФК «Динамо «Київ» є пов`язаною із банком особою та не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що керівник позивача ОСОБА_1 відповідає визначенню пов`язаної особи, наведеному у частині першій статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у тому числі, суд зазначив про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 є власником більше 10% статутного капіталу ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ».

Необхідність перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року за нововиявленими обставинами позивач обґрунтовує наявністю істотних обставин для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме: визнання факту володіння ОСОБА_1 часткою у ПрАТ «Телекомпанія «TET» у розмірі 25% через компанію BOLVIK VENTURES LTD; розпорядження ОСОБА_1 в лютому/березні 2016 року належною йому часткою в ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» шляхом укладення договору купівлі-продажу частки у компанії BOLVIK VENTURES LTD.

Заявник зазначив, що про існування вказаних обставин, йому стало відомо після закінчення розгляду справи №826/20288/16, а саме: 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 спільно з шістьма іншими особами подано до Високого суду правосуддя (Суди Англії та Уельсу з господарських та майнових спорів, Комерційний суд (Відділення Королівської лави) позов про відшкодування збитків.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції судова колегія виходить з того, що відповідно до статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 826/11952/16 зазначив, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Не можуть визнаватися нововиявленими обставинами і обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява №19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

Відтак, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ під час судового розгляду справи до винесення судового рішення, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

Висновок суду про відсутність у ОСОБА_1 статусу власника істотної участі у ПрАТ Телекомпанія «ТЕТ» не був єдиною підставою для прийняття рішення у справі. Крім відсутності у ОСОБА_1 статусу власника істотної участі у ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» у розумінні статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» судами встановлена значна кількість інших як процедурних, так і змістовних порушень, які стали підставами для задоволення позову та прийняття рішення у справі.

Судами всіх інстанцій встановлено, що Національним банком України визначено пов`язаність особи із банком виключно на підставі норм частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» без застосування ознак за характером взаємовідносин та за характером операцій, що передбачені у главі 3 Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 315 від 12 травня 2015 року. Суди дійшли висновку, що позивач не може вважатись пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою протягом 15 днів із дня отримання банком відповідного повідомлення НБУ, а тому до 29 грудня 2016 року позивач не вважався пов`язаною із банком особою. Оскільки рішення Комісії, ФГВФО та уповноважених осіб ФГВФО, як і відповідні договори, складені в межах такого строку і базувались вони саме на обставині пов`язаності позивача з ПАТ КБ «Приватбанк», вони є такими, що прийняті з порушенням встановленої законом процедури.

Вказані обставини спростовують доводи заявника про те, що у разі встановлення обставин визнання ОСОБА_1 факту володіння ним істотною часткою в ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» суд мав би визнати правомірність оскаржуваних у даній справі рішень суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у обставин, на які посилається заявник, відсутня така необхідна та загальна ознака нововиявлених обставин як істотність цих обставин для розгляду справи, тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі №826/20288/16 за новоявленими обставинами.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що ПАТ «КБ «Приватбанк» вважає, що розмір частки ОСОБА_1 в ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» становить 25% та останній є власником істотної участі через компанію BOLVIK VENTURES LTD, що підтверджується документом під назвою «Форма позову СL-2019-000780». Разом з тим, заявник не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 саме істотної частки в ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», а Форми позову СL-2019-000780» з перекладом, не є вирішальним доказом, що підтверджує існування таких обставин.

Позивач, у свою чергу, на спростування доводів заявника, надав в матеріали справи документи, у тому числі аффідевіт, на підтвердження того, що з 09 вересня 2010 року ОСОБА_1 опосередковано, бенефіціарно володіє 8,33% акцій в Групі « 1+1 Медіа» через BOLVIK VENTURES LTD, тому колегія суддів вважає, що відсутні будь-які докази того, що станом на момент прийняття постанови у справі, ОСОБА_1 був власником істотної частки, тобто більше 10% статутного капіталу ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2017 року у справі №826/20288/16.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду першої інстанції у межах вимог апеляційних скарг, відповідно до приписів статті 308 КАС України, колегія суддів не знаходить правових підстав для їх задоволення та вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року у справі №826/20288/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко