Справа № 280/9321/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

23 грудня 2021 року Справа № 280/9321/21
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно-аналітичної підтримки (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29, )

до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м.Київ, вул.. Богомольця, буд.10, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно-аналітичної підтримки (далі відповідач 1) до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно- аналітичної підтримки та Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України щодо не видалення з оперативно-довідкових картотек (бази даних оперативно-довідкового обліку) недостовірної інформації про відкриття стосовно позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орджонікідзевським РВВС М.Запоріжжя кримінальної справи № 08002-2-1-2005/000016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 КК України.

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно-аналітичної підтримки та Департамент інформатизації Міністерства внутрішніх справ України виключити з оперативно-довідкових картотек (бази даних оперативно- довідкового обліку) недостовірну інформацію про відкриття стосовно позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орджонікідзевським РВВС М.Запоріжжя кримінальної справи № 08002-2-1-2005/000016 за ознаками злочину, передбаченого ст.191 КК України.

Ухвалою суду від 11.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до суду: оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 908 грн. або клопотання з належними доказами щодо підстав звільнення від сплати судового збору.

Позивачем у встановлений строк усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.11.2021 року надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що дії чи бездіяльність уповноважених службових осіб, пов`язані із внесенням або невнесенням відомостей до Єдиної інформаційної системи МВС, не є здійсненням публічно-владних управлінських функцій, а тому спори щодо таких дій або бездіяльності не є публічно-правовими і юрисдикція адміністративних на них не поширюється. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.03.2019 у подібній категорії справ (справа №807/1456/17). З огляду на наведене вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

Вирішуючи заявлене клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з того, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень ч.1 ст.2 КАС України.

Відповідно до положень ст.4 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Положеннями п.1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, позивачем в своєму адміністративному позові вказано, що фактичною підставою для звернення з даним позовом до Міністерства внутрішніх справ України слугували обставини того, що відомості про ОСОБА_1 , які зберігаються на персонально-довідковому обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України перешкоджають позивачу реалізовувати належним чином усі права і свободи, зокрема: позивач позбавлений можливості працевлаштуватись на гідну роботу, забезпечувати достатній рівень добробуту для себе та своєї родини; позивач не може перебувати на державній службі, служити у Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України та інших збройних формуваннях, та реалізовувати свою активну громадянську позицію.

Так, у відповідності до пункту 2 ч. 1 ст.26 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України № 580-VIII) визначено, що поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Таким чином, персонально-довідковий облік є частиною єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, тобто, володільцем цього обліку є МВС України, а управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП відповідно до ст. 25 Закону № 580-VIII є його користувачем.

Отже, спірні правовідносини між позивачем та МВС України виникли на підставі публічно - правового спору, оскільки у спірних відносинах МВС України, як суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, результат чого владно впливає на позивача, порушує його права, свободи та інтереси в межах публічно-правових відносин, зокрема шляхом створення перешкод у реалізації своєї громадської позиції та неможливості бути учасником суспільних відносин, до яких чинним законодавством заявлено підвищені вимоги

Відтак, звернення позивача до суду з вимогами до МВС України (як суб`єкта владних повноважень та володільця єдиної інформаційної системи) про виключення з інформаційної системи МВС України даних щодо ОСОБА_1 є способом захисту публічного права.

Окрім того, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад суд вважає, що на цей спір поширюється юрисдикція адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку саме адміністративного судочинства.

Суд вважає необґрунтованими і посилання відповідача на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 березня 2019 року у справі №807/1456/17, оскільки в межах розгляду справи №807/1456/17 досліджувались вимоги про зобов`язання відповідача виключити з єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостями, щодо позивача, якому дійсно було пред`явлено обвинувальний акт отже зміст правовідносин у справі №807/1456/17 є суттєво відмінним від змісту правовідносин у справі, що розглядається.

Крім того правова позиція Великої Палати Верховного суду , висловлена у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 807/1456/17 стосувалась правовідносин щодо внесення інформації до Реєстру є передбаченим законом фіксуванням комплексу вчинених у кримінальному провадженні процесуальних дій офіційного пред`явлення особі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також подальшого руху справи на стадії судового розгляду з метою розрахунку показників, пов`язаних з результатами розслідування і розкриття кримінальних правопорушень, де був зроблений висновок , що чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 9, 238, 239, 243, 246, 248, 256, 370 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно-аналітичної підтримки (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29, ) до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м.Київ, вул.. Богомольця, буд.10, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Сіпака