Справа № 360/6033/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6033/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі також відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 17.08.2021 №03 у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за списком № 1 та № 2 та працею в районах Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням його застосування у редакції згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1 -р/2020 (справа № 1- 5/2018(746/15), з дня звернення за призначення пенсії, а саме: з 17.03.2020, із врахуванням стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію по списку № 1 періоду роботи:

- на шахті «Ленінка» «Ворошиловградвугілля» з 13.09.1982 по 06.10.1982 учнем поверхневого гірника, з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гірника з повним робочим днем, з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником, з 27.08.1984 по 02.11.1984 гірником маркшейдером, з 15.12.1986 гірником в Лутугинському шахтобудівному управлінні тресту «ВУС», з 08.05.1987 по 10.01.1991 в.о. дільничного маркшейдера, з 21.01.1991 гірник на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля», з 04.03.1991 по 27.04.2001 дільничний маркшейдером, 26.12.1996 перейменування на шахту «Лутугинська ДП ГХК «Луганськвугілля», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», загальний трудовій стаж з урахуванням служби в збройних силах складає 10 років 02 місяці 28 днів;

- з 28.04.2001 по 31.03.2006 в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 геодезистом в ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 виробником робіт - геодезистом вахтово-експедиційним методом в ТОВ «СТРОЙМОНТАЖ» в районах Крайньої Півночі; з 19.01.2009 по 08.08.2009 в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виконавцем робіт, з 09.09.2009 по 16.12.2009 на підприємстві Крайньої Півночі «СТРОЙНАФТОГАЗ АЛЬЯНС» виконавцем робіт, з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом; з 20.10.2010 по 29.09.2011 виконавцем робіт, 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом в «СТРОЙНАФТОГАЗ», з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом, ведучим геодезистом, загальний стаж праці в районах Крайньої Півночі складає 15 років 02 дні, без врахування коефіцієнту 1 рік за 1 рік і 6 місяців.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 17.03.2020 позивач звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, та окрім трудової книжки надав підтверджуючі довідки про свій трудовий стаж та заробітну плату, а також довідки, які підтверджують атестацію робочого місця, довідки про працю в районах Крайньої Півночі разом з договорами.

Рішенням від 31.03.2020 №1163/031-08 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у відповідності до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, надалі по тексту (Закон №1058-ІV), в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, та відсутністю довідок про атестацію робочих місць, а також не зараховано пільговий стаж в районах Крайньої Півночі. В період з 13.09.1982 по 28.04.2017 позивач має непереривний трудовий стаж.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 17.06.2021 по справі № 360/2250/21 були частково задоволені позовні вимоги позивача: визнано дії відповідача неправомірними та було зобов`язано відповідача повторно переглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням позиції, викладеної у рішенні суду.

На початку жовтня 2021 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) відповідача з метою дізнатися про виконання рішення суду. Позивачу надано копію рішення відповідача від 17.08.2021 №03 про відмову у призначенні пенсії без урахування позиції, викладеної в судовому рішенні.

На думку позивача, пенсія йому має бути призначена на пільгових умовах як за списками № 1 та № 2, так і як працівнику, який раніше працював в районах Крайньої Півночі.

Позивач вважає висновки відповідача протиправними з таких підстав.

Період пільгового стажу складає за списками № 1 та № 2:

Позивач працював на шахті «Ленінка» «Ворошиловградвугілля» з 13.09.1982 по 06.10.1982 учнем поверхневого гірника, з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гірника з повним робочим днем, з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником, з 27.08.1984 по 02.11.1984 гірником маркшейдером, з 14.11.1984 по 10.11.1986 проходив службу в Збройних силах, в Лутугинському шахто-будівельному управлінні тресту «ВУС» з 15.12.1986 працював гірником, з 08.05.1987 по 10.01.1991 в.о. дільничного маркшейдера, на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля» з 21.01.1991 гірником, з 04.03.1991 по 17.04.2001 дільничний маркшейдером, 26.12.1996 перейменування на шахту «Лутугинська ДП ГХК «Луганськвугілля». Дана робота передбачена списком № 1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Загальний трудовій стаж який дає право на призначення пільгової пенсії складає 10 років 02 місяці 28 дні.

З 28.04.2001 по 31.03.2006 в працював в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой»; в ЗАТ «Арктикстрой» в районах Крайньої Півночі з 01.04.2006 по 31.12.2006 геодезистом; в ТОВ «СТРОЙМОНТАЖ» в районах Крайньої Півночі з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 виробником робіт- геодезистом вахтово-експедиційним методом; з 19.01.2009 по 08.08.2009 в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виконавцем робіт; в районах Крайньої Півночі «СТРОЙНАФТОГАЗ АЛЬЯНС» з 09.09.2009 по 16.12.2009 виконавцем робіт, з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом, з 20.10.2010 по 29.09.2011 виконавцем робіт, 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом, з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом, ведучим геодезистом. В районах Крайньої Півночі позивач пропрацював 15 років 02 дні.

Загальний трудовий стаж позивача складає 34 роки 09 місяців 4 дні.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 25.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Ухвалою суду від 21.12.2021 відмовлено у зупиненні провадження у справі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовних вимог не визнало про що 16.11.2021 надало відзив на позовну заяву (арк. спр. 92-98), у якому заперечувало проти позовних вимог.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначає, що 17.03.2020 позивач звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду зазначеної заяви рішенням Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23.03.2020 № 03 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Не погодившись із зазначеним рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач оскаржив його до Луганського окружного адміністративного суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі № 360/2250/21, що набрало законної сили 20.07.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області задоволені частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області 23.03.2020 № 03, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 ст.114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву позивача від 17.03.2020 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яке є правонаступником Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, повторно розглянуто заяву позивача від 17.03.2020 з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі № 360/2250/21, та рішенням Управління від 17.08.2021 № 03 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

За результатами повторного розгляду зазначеної заяви загальний стаж роботи позивача склав 33 роки 09 місяців 04 дні, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 1 01 рік 03 місяці 17 днів та за Списком № 2 - 01 рік 06 місяців 02 дні. До пільгового стажу за Списком 1 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК 5), наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зараховано наступні періоди роботи позивача: з 01.01.1999 по 31.12.1999 з 01.01.2001 по 17.04.2001.

До пільгового стажу за Списком 2 зараховано наступні періоди роботи позивача: з 01.01.2000 по 31.12.2000 - (згідно Форми ОК-5) з 19.01.2009 по 09.03.2009 та з 28.03.2009 по 08.08.2009 - (з урахуванням правової оцінки суду та згідно довідки № 620 від 16.12.2015).

У зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості про зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме відомості про підземні спуски в шахту та про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи), то до підземного пільгового стажу не зараховані періоди роботи: з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991.

У зв`язку з відсутністю в трудовій книжці позивача відомостей про зайнятість повний робочий день на підземних роботах у якості гірничого маркшейдерського відділу з 27.08.1984 по 02.11.1984, то зазначений період не зарахований до підземного пільгового стажу роботи позивача.

Оскільки згідно записів трудової книжки позивача неможливо визначити, який відсоток робочого часу позивач був зайнятий на підземних роботах, працюючи у період з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998 дільничним маркшейдером, то зазначені періоди не зараховані до підземного пільгового стажу за Списком № 1.

При визначенні права на пільгову пенсію за Списком № 1 або за Списком № 2 не можуть бути враховані довідка, уточнююча роботу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до неї районах від 16.12.2015 № 619, видана ВАТ «Арктикнефтегазстрой» Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, та довідка, уточнююча особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії по старості і підтверджуюча постійну зайнятість в Районах Крайньої Півночі від 20.11.2017 без номеру, видана ТОВ «Стройнефтегаз Альянс», оскільки визначають періоди роботи, що дають право на призначення дострокової пенсії за законодавством Російської Федерації, як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі. Будь-які відомості про пільговий характер роботи позивача зазначені довідки не містять.

Щодо застосування пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII відповідач зазначає, що відповідно до статей 4, 5 Закону № 1058-IV, щонайпізніше з 01.01.2018, пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, призначаються виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Таким чином, пункт а статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону № 213-VIII, на який посилається позивач як на підставу призначення йому пенсії, не застосовується для призначення пенсії на пільгових умовах, починаючи з 01.01.2018.

Щодо застосування норм законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

До події застосовується той закон чи нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали, або мали місце. При виникненні темпоральної колізії наступний акт одного рівня з того ж самого питання скасовує дію актів попередніх. Аналогічний висновок наведений в рішеннях Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012.

Право на пенсію виникає при настанні умов, визначених законами про пенсійне забезпечення, та реалізується шляхом звернення особи до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою.

Так, згідно з частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Позивач вважає, що набув право на призначення пенсії після досягнення віку 55 років, та подав заяву про призначення пенсії 17.03.2020, коли вік складав 55 років.

Оскільки позивач із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах звернувся до Управління 17.03.2020, то до подання та розгляду заяви про призначення пенсії, як події, мають застосовуватись норми, які діють на цей момент.

Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ з 01.04.2021 відсутні.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відповідно до копії паспорту громадянина України, картки платника податків (арк. спр. 13-14,15), має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 16.03.2020 № 921- (арк. спр. 16).

17.03.2020 позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону № 1058. До заяви було додано: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідки про стаж (арк. спр. 101).

Рішенням Білокуракинського ОУФПУ Луганської області від 23.03.2020 № 03 відповідачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (арк. спр. 152 зв. -153).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Луганського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 17.06.2021 у справі № 360/2250/21 частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 : визнав протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області 23.03.2020 № 03, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 ст.114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язав Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2020 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вказаного рішення пенсійним органом повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.03.2021 про призначення пенсії за віком та рішенням від 17.08.2021 № 03 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за списком № 1 на дату звернення за призначенням пенсії. Зазначено, що за наявним страховим стажем право на призначення пенсії позивач набуде після досягнення віку 59 років. Не зараховано до пільгового стажу періоди роботи: з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гріника шахта «Ленінка» ВО «Ворошиловградвугілля»; з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником шахта «Ленінка» ВО «Ворошилоградвугілля»; з 15.12.1986 по 07.05.1987 підземний гірник шахта «Ленінка» ВО «Ворошиловгравугілля»; з 21.01.1991 по 03.03.1991 підземний гріник, шахта Лутугинська, з 27.08.1984 по 02.11.1984 - в якості гірника маркшейдерського відділу на шахті ім. Леніна; з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998 на посаді дільничного маркшейдера на шахті Лутугинська (арк. спр. 154-155).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 14.09.1982 вбачається таке:

з 13.09.1982 по 06.10.1982 позивача прийнято учнем поверхневого гірноробочого на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля»;

16.05.1983 позивача прийнято учнем підземного гірноробочого з повним робочим днем під землею на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля» та 29.07.1983 позивача звільнено;

з 19.03.1984 по 29.04.1984 позивач працював підземним гірноробочим І розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля»;

з 27.08.1984 по 02.11.1984 позивач працював гірноробочим маркшейдерського відділу;

з 14.11.1984 по 10.11.1986 позивач проходив службу в Збройних силах;

з 15.12.1986 по 08.05.1987 позивач працював гірноробочим в Лутугинському шахто-будівельному управлінні тресту «ВУС», 08.5.2017 переведений в.о. маркшейдера, 10.01.1991 позивача звільнено;

з 21.01.1991 по 04.03.1991 позивач працював гірноробочим на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля», 04.03.1991 призначений дільничим маркшейдером, посада пов`язана з підземними районами; 26.12.1996 Шахта «Лутугінська» перейменована в ДВАТ шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля», 17.04.2001 позивача звільнено;

з 28.04.2001 по 31.03.2006 позивач працював в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой»;

з 01.04.2006 по 31.12.2006 працював геодезистом в ЗАТ «Арктикстрой» в районі Крайньої Півночі;

з 01.03.2007 по 31.03.2007 працював робочим та геодезистом в ТОВ «Строймонтаж», з 24.04.2007 по 18.02.2008 на цій же посаді вахтово-експедиційним методом, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008, на цій же посаді в районах Крайньої Півночі.

з 19.01.2009 по 08.08.2009, з 09.09.2009 по 16.12.2009 позивач працював в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виробником робіт на підприємстві Крайьої Півночі «Стройнефтегаз Альянс», з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом;

з 20.10.2010 по 29.09.2011 геодезистом в «Стройнефтегаз Альянс», з 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом, з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом та ведучим геодезистом в районах Крайньої Півночі (арк. спр. 22-26).

Згідно довідки №619 від 16.12.2015, виданої Ямало Ненецьким автономним округом ВАТ «Артикнефтегазстрой» (м.Надим Район Крайньої Півночі Російська Федерація) вбачається, що ОСОБА_1 у період з 28.04.2001 по 31.03.2006 працював повний робочий день прорабом геодезистом.

Відповідно до розрахунку стажу загальний стаж позивача складає 34 роки 09 місяців 04 дні, стаж за списком № 1 1 рік (арк. спр. 19-20).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, четвертим, п`ятим пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (абзац перший пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Також суд вважає твердження відповідача стосовно того, що періоди роботи позивача з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984по 29.04.1984, з 27.08.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу у зв`язку з неможливістю визначити за наданими документами, зокрема трудовою книжкою, постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи), не заслуговують на увагу оскільки трудова книжка позивача містять дані про повний робочий день під землею за спірні періоди роботи, тобто про характер виконуваної роботи також всі дані про характер виконуваною позивачем роботи містять довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (арк. спр. 29-35).

Щодо неможливості зарахування до пільгового стажу роботи періодів роботи з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998, оскільки неможливо встановити який відсоток робочого часу позивач був зайнятий на підземних роботах, суд зазначає, що відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 11/767 позивач у період з 04.03.1991 по 17.04.2001 виконував гірничі роботи за професією дільничного маркшейдера, зайнятий на підземних роботах 50% робочого часу та більше на рік (арк. спр. 33). Уточнююча довідка про характер роботи та умов праці, необхідних для призначення дострокової пенсії містить дані, що з 08.05.1987 по 10.01.1991 ОСОБА_1 працював в Лутугинському шахтобудівельному управлінні повний робочий день у якості в.о. дільничного маркшейдера (арк. спр. 31).

Суд зазначає, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Отже пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.04.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991, з 08.05.1987 по 10.01.1991, з 04.03.1991 по 31.12.1998, що складає 12 років 06 місяців 08 днів.

Щодо періоду роботи з 13.09.1982 по 06.10.1982 учнем поверхневого гірника на шахті «Ленінака» в/о «Ворошиловградвугілля», суд зазначає наступне.

Підрозділом 1 «Підземні роботи» Розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, […] на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею з обслуговування вищезазначених робітників та службовців […].

Підрозділом 2 «Роботи на поверхні» Розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються:

а) Робітники (Робітники, зайняті на обслуговуванні териконів вугільних шахт (териконщики));

б) Інженерно-технічні робітники, пов`язані з підземними роботами на рудниках, шахтах, в вугільних шахтоуправліннях (на правах шахт), на шахтобудівельних та прохідницьких роботах та на копальнях с підземним видобуванням; Головні інженери, завідуючі гірничими роботами, технічні керівники; їх заступники та помічники; Маркшейдери та їх помічники, головні (старші) маркшейдери; Головні (старші) механіки та механіки, головні (старші) енергетики та енергетики, старші електромеханіки та електромеханіки, старші електрики та електрики; їх заступники та помічники; Геологи та їх помічники, головні (старші) геологи; Диспетчери гірничі; Нормувальники (гірничі); Хронометражисти (підземні); Начальники змін; Начальники (завідуючи, директора) експлуатації та будівництва шахт, шахтоуправлінь (на правах шахт), рудників, гірничо-рудних цехів (на правах шахт) та копалень з підземним видобуванням; їх заступники та помічники по виробництву.

З трудової книжки ОСОБА_2 слідує, що позивач працював на посаді учня поверхневого гріника, що не передбачено підрозділом 1 «Підземні роботи» та підрозділом 2 «Роботи на поверхні» Розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а отже, відповідачем правомірно не зараховано період роботи позивача з 13.09.1982 по 06.10.1982 року на Шахті Ленінка в/о «Ворошиловоградвугілля» на посаді учня поверхневого гірника до пільгового стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи в районах Крайної Півночі, а саме: з 28.04.2001 по 31.03.2006 у ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 у ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 у ТОВ «Строймонтаж», з 19.01.2009 по 08.08.2009 у ТОВ «Арктикнафтогазбуд», з 09.09.2009 по 16.12.2009 у Стройнафтогазальянс, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 у «Стройнафтогаз».

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та коро портативні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 13 ч.1 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад затверджених Кабінетом Міністрів України, чоловіки по досягненню 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Такі вимоги зазначені в Законі «Про пенсійне забезпечення» на момент звернення позивача до пенсійного фонду. Наразі до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як зазначено, в повідомленні до трудового стажу позивача не зараховано період праці в районах Крайньої Півночі, так як посади геодезиста не передбачені за списками 1 та 2 .

Відмовляючи в призначенні пенсії, відповідач посилається на приписи Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держава (далі СНД) у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, де вони проживають. Зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держава учасниць СНД, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав учасниць СНД, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком).

При цьому, метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Таким чином, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Відтак, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Щодо документального підтвердження стажу роботи на Крайній Півночі, то Порядком №22 передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком № 637 (трудову книжку, довідки про періоди роботи тощо), та довідку про заробітну плату згідно з додатком 1 до Порядку № 22.

При цьому заробіток у російських рублях починаючи з грудня 1992 р. враховується при обчисленні розміру пенсії з урахуванням курсу російського рубля до гривні за даними Нацбанку України станом на дату, з якої особі призначається пенсія в Україні.

При тлумаченні положень згаданих нормативних актів, Верховний Суд України в постанові від 1 грудня 2015 року (справа № 524/11590/14-а) прийшов до висновку про те, що особи, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, мають право на призначення пенсії за віком у разі настання умов (досягнення пенсійного віку, напрацювання стажу), за яких відповідно до положень частини першої статті 1 Тимчасового Угоди виникає право на призначення такої пенсії за віком і на пільгових умовах.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018.

Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Згідно з пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, передбачено, шо трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу, який набутий на території Російської Федерації, здійснюється згідно із законодавством Російської Федерації.

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить записи щодо спірних періодів роботи в районах Крайньої півночі, також робота в районах Крайньої півночі підтверджена трудовими договорами (арк. спр. 48-67), довідками про заробітну плату (арк. спр. 68-75), уточнюючими довідками № 619 від 16.12.2015 та від 20.11.2017 (арк. спр. 76,77).

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

При ухваленні даного рішення судом враховано правові висновки Верховного Суду, відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового трудового стажу позивача періодів з 28.04.2001 по 31.03.2006 у ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 у ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 у ТОВ «Строймонтаж», з 19.01.2009 по 08.08.2009 у ТОВ «Арктикнафтогазбуд», з 09.09.2009 по 16.12.2009 у Стройнафтогазальянс, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 у «Стройнафтогаз» в районах Крайньої півночі.

Щодо застосування пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту а статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі Закон № 213-VIII), що набув чинності з 01.04.2015, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення 1-р/2020).

Саме це Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2020 покладено в основу позовних вимог (далі - Рішення № 1-р/2020).

Позивач вважає, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням 55 років він має право на пенсію на пільгових умовах.

Натомість відповідач керується Законом № 1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII), за яким пенсійний вік становить 59 років.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла исновку, що вони явно суперечать один одному.Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 (провадження № 11-209заі21)

Висновок у рішенні Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2016 зроблений з урахуванням вимог частини 2 статті 150 Конституції України в редакції, чинній на момент прийняття рішення № 4-рп/2016, яка є тотожною статті 1512 Конституції України у редакції на час розгляду справи та статті 8 Конституції України.

Положення пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 перешкоджають таким особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за Законом № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VII.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини напрацьована практика за якою пенсія включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.

За таких обставин у позивача наявне право на пенсію на пільгових умовах з 17 березня 2020 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, з огляду на те, що негативні наслідки для позивача несе саме рішення відповідача від 17.08.2021 № 03 про відмову у призначенні пенсії, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом визнання потиправним та скасування вказаного рішення.

З висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.04.2019 в справі №159/4178/16-а, вбачається, що при дослідженні обставин справи (оскарження правомірності відмови пенсійного органу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2) необхідно враховувати ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

З огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем разом зі заявою від 17.03.2020 всіх необхідних документів, при наявності всіх умов для призначення, пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою пенсійного забезпечення.

На переконання суду, за наявності формальної підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в його право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

При цьому суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 , враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для забезпечення верховенства права в спірних правовідносинах, необхідно також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з дня звернення за призначення пенсії 17.03.2020, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи :

- з 6.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.04.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991, з 08.05.1987 по 10.01.1991, з 04.03.1991 по 31.12.1998;

- з 28.04.2001 по 31.03.2006, з 01.04.2006 по 31.12.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008, з 19.01.2009 по 08.08.2009, з 09.09.2009 по 16.12.2009, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 в районах Крайньої півночі.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір відповідно до квитанції від 18.10.2021 № 57 у сумі 908 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи, що позов підлягає частковому задоволенню , а також зважаючи, що спір виник внаслідок неправильних дій пенсійного органу при призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місце знаходження: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, б. 9) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17 серпня 2021 року № 03 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (справа № 1- 5/2018(746/15), з дня звернення за призначенням пенсії - 17.03.2020, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи :

з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.04.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991, з 08.05.1987 по 10.01.1991, з 04.03.1991 по 31.12.1998;

з 28.04.2001 по 31.03.2006, з 01.04.2006 по 31.12.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008, з 19.01.2009 по 08.08.2009, з 09.09.2009 по 16.12.2009, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 в районах Крайньої півночі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця