Справа № 620/4931/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4931/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія моноліт" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія моноліт» до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія моноліт» з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 25-01- 062/0263/48 від 29.04.2021;

- визнати протиправними дії управління Держпраці у Чернігівській області щодо порушення порядку здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, а саме винесення в один день акту від 30.03.2021 № 25-01-062/0263 і припису від 30.03.2021 № 25-01-062/0263-0153.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що у ОСОБА_1 відповідно до Договору від 17.03.2021 №2503/27-21ст направлена до позивача Чернігівським міським центром зайнятості для підвищення кваліфікації за посадою - керуючий рестораном. З урахуванням заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021 та її індивідуальної програми стажування від 17.03.2021, позивачем видано Наказ №18 від 17.03.2021, відповідно якого ОСОБА_1 прийнята на стажування з 17.03.2021. Про вказані факти були надані пояснення інспекторам при проведенні відвідування, і крім цього факти підтверджені Чернігівським міським центром зайнятості на запит відповідача. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без врахування зазначених доказів (доводів) тобто необґрунтовано. Крім того, позивач наголошує на порушенні відповідачем порядку здійснення державного нагляду (контролю), а отже оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої останній, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що в порушення Порядку №823 відповідач в останній день перевірки: не надав суб`єкту перевірки копію направлення; не надав акти перевірки для підпису; не роз`яснив суб`єкту його права; не зробив запис в журналі реєстрації перевірок та відповідач склав документи про неможливість особистого вручення вимоги про надання документів та Акту перевірки, тим самим позбавив позивача права подати заперечення на Акт та скаргу на вимогу до винесення відповідачем припису та попередження. Також, апелянт зазначає, що його двічі притягнено до адміністративної відповідальності та посилається на партику Верховного Суду по справі №300/195/20.

Отже, за наведених в апеляційній скарзі доводів, апелянти вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим у зв`язку з чим просять суд апеляційної інстанції його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача у повному обсязі та зазначає, що в апеляційний скарзі позивач не наводить конкретних порушень норм матеріального або процесуального права судом першої інстанції та не надає жодних доказів для належного оформлення стажування ОСОБА_1 , а саме з 17.03.202l року, тобто у перший день проведення інспекційного відвідування.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем не спростовано твердження позивача викладені у апеляційній скарзі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області видано наказ від 17.03.2021 року № 450-Н про проведення інспекційного відвідування позивача щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

На підставі наказу видано направлення на проведення контрольного заходу від 17.03.2021 року № 214 у період з 17 березня по 30 березня 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Корявець Р.С. за участю головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Дудар Л.М.

Так, 17.03.2021 о 15 год. 00 хв. здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1" . У ресторані працювали 2 особи. Для з`ясування осіб, які працювали в ресторані було викликано наряд поліції. До приїзду працівників правоохоронних органів було з`ясовано, що 17 березня 2021 року ОСОБА_1 в усній розмові повідомила, що стажується на посаді керуючої ТОВ "Компанія моноліт". Від надання письмових пояснень відмовилась, про що складено акт від 17.03.2021 № 1.

Інспектором праці на виконання пункту 11 Порядку було видано вимогу про надання документів від 18.03.2021 року № 25-01-062/046, яка направлена на адресу позивача рекомендованим листом від 18.03.2021 року № 076, вимога не була отримана позивачем, повернулась на адресу Управління за закінченням строку зберігання 21.04.2021.

На виконання пункту 23 Порядку № 823 у зв`язку із неможливістю особистого вручення рекомендованим листом № 634 позивачу були направлені два примірника акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 30.03.2021 року № 25-01-062/0263, два примірника припису про усунення виявлених порушень від 30.03.2021 року № 25-01-062/0263-0153, два примірника попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.03.2021 року № 25-01-062/0051 та копія направлення від 17.03.2021 року № 214. Матеріали інспекційного відвідування отримано позивачем 31.03.2021 року.

У зв`язку із технічною помилкою в назві суб`єкта господарювання виправлені два примірники актів, попередження, протоколу про адміністративне правопорушення були направлені на адресу позивача рекомендованим листом № 509, вручені 28.04.2021 року, згідно інформації сайту AT "Укрпошта".

Копії акту та припису додані до позовної заяви разом із виправленим примірником попередження.

У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акту та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На виконання п. 23 Порядку № 823 інспектором складено акт про відмову від підпису від 13.04.2021 року № 25-01-62/0046 та акт про відмову від підпису від 13.04.2021 року №25-01-62/0047.

Не зважаючи на отримання акту 31.03.2021 року, зауваження позивачем не надавались.

Листом від 13.05.2021 року № 02-04/4443 позивача повідомлено про розгляд скарги на припис.

Повідомленням Управління Держпраці у Чернігівській області від 01.04.2021 року за вих. № 10-04/2966 було інформовано позивача про одержання уповноваженою посадовою особою 31.03.2021 акту інспекційного відвідування від 30.03.2021 року № 25-01-062/0263, у ході якого виявлено факти використання праці неоформленого працівника ТОВ "Компанія моноліт", та викликано позивача для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Повідомлення не отримувалось позивачем.

На підставі абзацу 2 частини 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за фактичний допуск до роботи працівника ОСОБА_1 , що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України, 29.04.2021 року винесено постанову, про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25- 01-062/0263/48 на ТОВ "Компанія моноліт" у розмірі 60000,00 грн.

На виконання пункту 4 Порядку № 509 постанова про накладення штрафу була направлена позивачу рекомендованим листом 29.04.2021 року № 977, отримано позивачем 05.05.2021 року.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова управління є протиправною та підлягає скасуванню, а тому за захистом своїх прав та законних інтересів звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення норм законодавства ОСОБА_1 допущена позивачем до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (надалі - Закон №877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 Закону № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини 4, 5 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Отже, при проведенні заходів державного контролю (нагляду) підлягають застосуванню усі положення цього Закону, оскільки будь-яких особливостей іншими законами не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (в редакції станом на час проведення контрольного заходу) (надалі - Порядок № 823).

Згідно з п. 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV.

Судом першої інстанції встановлено, що наказ від 17.03.2021 року № 450-Н про проведення інспекційного відвідування позивача щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин та направлення на проведення контрольного заходу від 17.03.2021 № 214 у період з 17 березня по 30 березня 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Корявець Р.С. за участю головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Дудар Л.М. 17.03.2021 о 15 год. 00 хв. здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1".

За результатом проведення інспекційного відвідування встановлені порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, про що складено акт 30.03.2021 року, складено акт № 25-01-062/0263, виходячи з наступного.

У ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що повідомленням Управління Держпраці у Чернігівській області від 01.04.2021 року за вих. № 10-04/2966 було інформовано позивача про одержання уповноваженою посадовою особою 31.03.2021 акту інспекційного відвідування від 30.03.2021 року № 25-01-062/0263, у ході якого виявлено факти використання праці неоформленого працівника ТОВ "Компанія моноліт".

Згідно наявного у матеріалах справи договору від 17.03.2021 року № 2503/27-21ст, укладеного Чернігівським міським центром зайнятості, безробітною ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія Моноліт" встановлено, що направлення центром зайнятості громадянки ОСОБА_1 для проходження повного курсу підвищення кваліфікації шляхом стажування відповідно до індивідуальної програми стажування з 22.03.2021 до 02.04.2021 за навчальною програмою "Набуття практичних навичок виконання робіт на посаді керуючого закладом громадського харчування" до ТОВ "Компанія Моноліт", яке забезпечує відповідний навчальний процес та працевлаштування ОСОБА_1 , після успішного проходження нею повного курсу навчання.

Отже, фактично ОСОБА_1 мала законні підстави для проходження стажування у позивача за адресою: АДРЕСА_1 , тільки з 22.03.2021 року.

Проте, у перший день проведення інспекційного відвідування позивача 17.03.2021 року інспекторами праці у присутності правоохоронних органів було зафіксовано громадянку ОСОБА_1 за допомогою засобів фототехніки, яка повідомила про своє стажування.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було допущено до виконання роботи на користь ТОВ "Компанія Моноліт" 17.03.2021 року без належного оформлення трудових відносин.

Суд першої інстанції звернув увагу, що згідно даними Web-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України по страхувальнику 31480366 ТОВ "Компанія моноліт" станом на 24.03.2021 року та 30.03.2021 рік відсутні дані на ОСОБА_1 (додатки до акту № 3, № 4).

Відповідно до положень частини 5 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі.

Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору і фізичною особою (пункт 6 частини першої статті 24 КЗпП України).

Зазначена норма зобов`язує укладати трудові договори у письмовій формі між працівником та фізичною особою, роботодавцем.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, в порушення вищезазначених норм законодавства ОСОБА_1 допущена позивачем до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Щодо посилання апелянта. що в порушення Порядку №823 відповідач в останній день перевірки: не надав суб`єкту перевірки копію направлення; не надав акти перевірки для підпису; не роз`яснив суб`єкту його права; не зробив запис в журналі реєстрації перевірок та відповідач склав документи про неможливість особистого вручення вимоги про надання документів та Акту перевірки, тим самим позбавив позивача права подати заперечення на Акт та скаргу на вимогу до винесення відповідачем припису та попередження, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 16, 17, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку із неможливістю особистого вручення на виконання п. 23 Порядку інспектором праці на адресу позивача було направлено акт разом із направленням на проведення інспекційного відвідування від 30.03.2021 року № 25-01-062/0263, приписом про усунення виявлених порушень законодавства про працю, попередженням про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно 4 абз. п. 23 Порядку об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На виконання п. 23 Порядку № 823 інспектором складено акт про відмову від підпису від 13.04.2021 року № 25-01-62/0046 та акт про відмову від підпису від 13.04.2021 року №25-01-62/0047.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 823 зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта.

Не зважаючи на отримання акту 31.03.2021 року, зауваження позивачем не надавались.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи міститься докази направлення відповідачем поштовим зв`язком на адресу позивача наступні документи:

- Направлення на проведення контрольного заходу від 17.03.2021 року №214 та Вимога про надання документів від 18.03.2021 року №25-01-062/046, яка повернулася на адресу відповідача 21.04.2021 року з зазначенням причини не вручення «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується відстеженням поштової кореспонденції та відміткою на конверті;

- Акт від 30.03.2021 року №25-01-062/0263 в 2 прим., припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 30.03.2021 року №25-01-062/0263-0153. Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.03.2021 року №25-01-062/0051, протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2021 року №25-01-062/0185 та копію направлення на проведення контрольного заходу від 17.03.2021 року №214, дані документи отримано позивачем 28.04.2021 року;

- Акт про відмову від підпису акт від 12.04.2021 року №25-01-062/046 та Акт про відмову від підпису акт від 12.04.2021 року №25-01-062/047, дані документи отримано позивачем 27.04.2021 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази ведення позивачем журналу перевірок та докази представлення його перевіряючим.

Колегія суддів звертає увагу, що не отримання позивачем своєчасно поштову кореспонденцію не може свідчити про недотримання відповідачем порядку проведення контролю.

З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів доходить висновку, що відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства, а твердження позивача не знайшли підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Щодо посилання позивача, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги п.7.1 Договору №2503/27-21ст від 17.03.2021р., строк дії Договору встановлюється за домовленістю Сторін з дня підпису до « 4» травня 2021р., заяви стажера ОСОБА_1 від 17.03.2021 р., Наказ N918 від 17.03.2021р. «Про прийняття на стажування», колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 із змінами (далі - Порядок № 509) штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Як встановлено судом першої інстанції оскаржувана постанова виносилась на підставі акту від 30.03.2021 року і на момент його складення у позивача був наявний тільки договір від 17.03.2021 року № 2503/27-21ст, укладений Чернігівським міським центром зайнятості з безробітною ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія Моноліт" про направлення центром зайнятості громадянки ОСОБА_1 для проходження повного курсу підвищення кваліфікації шляхом стажування відповідно до індивідуальної програми стажування з 22.03.2021 до 02.04.2021 за навчальною програмою "Набуття практичних навичок виконання робіт на посаді керуючого закладом громадського харчування" до ТОВ "Компанія Моноліт", яке забезпечує відповідний навчальний процес та працевлаштування ОСОБА_1 , пояснення стосовно більш раннього періоду її стажування, ніж передбачено договором та докази цього інспекторам не надавались.

Так, в п. 7.1 договору від 17.03.2021 року № 2503/27-21ст зазначено, що строк дії договору встановлюється за домовленістю Сторін з дня підпису до «4» травня 2021 року.

В той час, як в п. 1 договору від 17.03.2021 року № 2503/27-21ст чітко встановлено, що громадянка ОСОБА_1 направляється для проходження повного курсу підвищення кваліфікації шляхом стажування відповідно до індивідуальної програми стажування з 22.03.2021 до 02.04.2021 за навчальною програмою "Набуття практичних навичок виконання робіт на посаді керуючого закладом громадського харчування"

Крім того, працівник ОСОБА_1 в своїх поясненнях під час проведення інспекційного відвідування 17.03.2021 року повідомила, що наразі проходить стажування у позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначеним договором чітко передбачено направлення громадянки ОСОБА_1 для проходження повного курсу підвищення кваліфікації шляхом стажування відповідно до індивідуальної програми стажування з 22.03.2021 до 02.04.2021 року, а не з 17.03.2021 року, як зазначає позивач.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься Акт №1 від 17.03.2021 року, в якому зазначено, що інспекційне відвідування проходило в присутності працівників правоохоронних органів та директора ТОВ «Компанія моноліт» ОСОБА_3 , а отже останній не був позбавлений права надати перевіряючим заяву стажера ОСОБА_1 від 17.03.2021 р., Наказ №918 від 17.03.2021р. «Про прийняття на стажування».

Враховуючи, що вищезазначені документи не були пред`явлені представникам відповідача 17.03.2021 року, колегія суддів доходить висновку, про їх відсутності на час інспектування, а твердження позивача викладені в апеляційній скарзі в даній частині є необґрунтованими.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі про виплату заробітну плату працівникам у повному обсязі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 ,

Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що згідно даними Web-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України по страхувальнику 31480366 ТОВ "Компанія моноліт" станом на 24.03.2021 та 30.03.2021 року відсутні дані на ОСОБА_1 (додатки до акту № 3, № 4), як особу, яка отримувала заробітну плату.

Так, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України та частинами другою-сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, (п. 3 Порядку № 509).

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

На виконання вказаної норми повідомленням Управління Держпраці у Чернігівській області від 01.04.2021 за вих. № 10-04/2966 було інформовано позивача про одержання уповноваженою посадовою особою 31.03.2021 акту інспекційного відвідування від 30.03.2021 № 25-01-062/0263, у ході якого виявлено факти використання праці неоформленого працівника ТОВ "Компанія моноліт", для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, яке направлено ТОВ "Компанія Моноліт".

Також, апелянт зазначає, що його двічі притягнено до адміністративної відповідальності та посилається на партику Верховного Суду по справі №300/195/20. Колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даній постанові зазначено, що Фізичну особу-підприємця не можливо притягну до відповідальності, а не юридичну особу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки остання прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та знайшла своє документальне підтвердження в ході розгляду справи.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія моноліт" залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.П. Мельничук