Справа № 400/10309/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2021 р. № 400/10309/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення з 01.10.2021 року розміру грошового забезпечення з 90% до 70%.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.10.2021 року перерахунок та виплату призначеної позивачу, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обмеження максимальним розміром призначеної та виплачуваної пенсії з 01 квітня 2019 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснювати виплату призначеної пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019 року по день проведення доплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу, після звільнення з військової служби, з урахуванням ст.ст. 13, 43 Закону України №2262-XII була призначена пенсія, основний розмір якої становив 90% відповідних сум грошового забезпечення. При проведенні перерахунку станом на 01.10.2021 рік позивачу зменшений основний розмір грошового забезпечення з 90% до 70% та здійснено виплату з обмеженням максимального розміру пенсії.

15.11.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Головним управлінням на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі № 400/2213/18, проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення. На підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 по справі №400/5638/21, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі наданої Миколаївським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 10.06.2021 №9/1/5329 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 298.10.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року у справі №400/2213/18 позовну заяву задоволено частково: Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку його пенсії виходячи з 70% грошового забезпечення, замість 90% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2018., та зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю між належним розміром пенсії 90% від грошового забезпечення та розміром пенсії яка ним була фактично отримана з 01.01.2018.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від суду від 31.08.2021 року у справі 400/5638/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії відповідно до уточненої довідки Миколаївського обласного територіального центр комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021 № 9/1/5329. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Миколаївського обласного територіального центр комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021 № 9/1/5329 та виплатити відповідну суму різниці з урахуванням проведених виплат.

У жовтні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, на виконання судового рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року по справі 400/5638/21, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021 року №9/1/5329.

Отримавши 12.10.2021 року розрахунок пенсії позивачу стало відомо, що його пенсія перерахована на підставі довідки від 10.06.2021 року №9/1/5329 на виконання рішення суду від 31.08.2021 року по справі №400/5638/21 виходячи з 70% грошового забезпечення та з обмеженням її максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність.

Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки під час проведення з 01.04.2019 перерахунку відповідач безпідставно зменшив розмір грошового забезпечення з 90% до 70% та безпідставно обмежив розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та визначив здійснення виплати пенсії позивача з урахуванням її обмеження в сумі 18540,00 гривень.

Зазначене підтверджується позицією відповідача викладеною у відзиві на позовну заяву.

Крім того, з незрозумілих підстав при проведенні даного перерахунку відповідачем було протиправно зменшено основний розмір пенсії позивача з 90% на 70% врахованого грошового забезпечення, що підтверджується також у відповіді відповідача.

Розмір пенсії Позивача з 01.10.2021 становить 18540,00 грн. Відповідач зазначив, що при виконанні рішення суду, яким зобов`язано відповідача провести перерахунок з урахуванням оновленого розміру грошового забезпечення, застосовуються норми законодавства, чинного на дату з якої судом покладено обов`язок провести перерахунок пенсії. Таким чином, відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія обчислюється в розмірі, який не повинен перевищувати 70 % грошового забезпечення, визначеного на підставі довідки, виданої державним органом з якого особу було звільнено зі служби. Отже оскільки умови пенсійного забезпечення позивача змінились, підстави для продовження виплати пенсії у розмірі 90 % відсутні.

Щодо вимоги позивача про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 90% розміру грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни у частину другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких цифри " 80" замінено цифрами " 70".

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 686/12623/17.

Крім того, аналогічні за змістом висновки відображені в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 року за наслідками розгляду зразкової справи № 240/5401/18-а. Дане рішення оскаржене в апеляційному порядку. За наслідками розгляду Великою палатою Верховного суду 16.10.2019 року прийнято рішення, яким апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України залишено без задоволення, а рішення Верховного Суду від 04.02.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18-а без змін.

Також вказане вже знайшло своє відображення у рішенні суду по справі №400/2213/18, яким право позивача на отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення було встановлене та граничних часових меж не зазначалося.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі рішення суду по справі №400/5638/21 відсутні законні підстави зменшення відсоткового розміру пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише складові грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення з 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії у розмірі 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення є протиправними.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI (набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом (абз. 2 п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи").

Надаючи тлумачення наведеним нормам, Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.06.2020 у справі N 580/234/19 висловив правову позицію, за якою за змістом пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), передбаченим вказаним Законом; 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Верховний Суд у постанові від 24.06.2020 у справі N 580/234/19 вказав, що такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року N 5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Отже, суд не знайшов у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Наведені норми є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності цим Законом та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом, останній поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 N 3668-VI.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Суд встановив, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний розмір, що становить 18540,00 грн станом на 01.10.2021 рік (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", то до спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.09.2020 справа N 280/5154/19.

Із врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 454,00 грн. відповідно до квитанції від 27.10.2021 року № ПН561, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) щодо зменшення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 90% до 70 % після проведення перерахунку 01.04.2019 року на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №9/1/5329 від 10.06.2021 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у розмірі 90 % грошового забезпечення урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимального розміру, відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) сплачений квитанцією від 27.10.2021 року №ПН 561.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар