Справа № 160/5644/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5644/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Макарової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року (суддя Сліпець Н.Є., м. Дніпро) у справі № 160/5644/21

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій"

про застосування заходів реагування,-

встановив:

У квітні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулося до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» (далі відповідач), у якому просило:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Дніпровська, будинок 115; будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Тернівка, вулиця Курська, будинок 1-А Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» (), до повного усунення порушень;

- встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Дніпровська, будинок 115; будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., місто Тернівка, вулиця Курська, будинок 1-А Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» (), до повного усунення порушень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року позовну заяву задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позивачем не надано доказів щодо усунення виявлених порушень, зазначених в акті перевірки №33 від 01.03.2021 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані, зокрема тим, що:

- позивач не є центральним органом виконавчої влади, який здійснює повноваження у сфері техногенної та пожежної безпеки, а отже він не мав повноважень звертатись з адміністративним позовом про вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів;

- судом не надано належної оцінки діям позивача щодо звернення до адміністративного суду без використання усіх передбачених законом заходів впливу на суб`єкта господарювання, який підлягає контролю, зокрема за результатами перевірки щодо об`єктів скаржника не складали будь-які приписи, розпорядження, а також не було вичерпано усі можливі заходи реагування;

- судом не встановлено обґрунтованість вимог позивача щодо зупинення експлуатації автобусних станцій відповідача, не враховано, що на момент розгляду справи відповідачем усунуто більшість порушень, а щодо усунення інших надано документи на підтвердження строку усунення таких порушень;

- суд першої інстанції здійснив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, в той час як вона підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказує, що єдиною підставою для повного чи часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення загрози життю на здоров`ю людей у зв`язку з експлуатацією об`єкту, а акт перевірки від 01.03.2021 №33 є належним доказом виявлених порушень та зазначені в ньому порушення слугують належною підставою для застосування заходів реагування. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Також, у судовому засіданні представник скаржника звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі та надання часу для примирення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав висновки суду першої інстанції, заперечив проти вимог апеляційної скарги та клопотання представника скаржника про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та надання часу для примирення, оскільки у матеріалах справи відсутні докази відповідного волевиявлення позивача, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 190 КАС України є обов`язковою умовою для зупинення провадження у справі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 16.02.2021 року по 01.03.2021 року, відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проведено планову перевірку Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» за адресами: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 115, та Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Курська, буд. 1-А.

Актом перевірки об`єктів Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 01.03.2021 року №33 встановлені порушення Кодексу цивільного захисту України № 5403-VІ, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697, «Правил улаштування електроустановок», Правил будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок, Державних будівельних норм України «Системи протипожежного захисту», затверджено наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 року №312, наказу МВС від 18.12.2000 року №338, зареєстрований у Мін`юсті України 01.09.2005 року за №970/11250 «Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів», правил техногенної безпеки, затверджених наказом МВС України від 05.11.2018 року №879, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.11.2018 року за №1346/32798, а саме:

- приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки, відповідно до ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»;

- не проведено ідентифікацію щодо визначення джерел та чинників небезпеки;

- не здійснено навчання керівного складу (директора) з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

- посадова особа не пройшла навчання з питань пожежної безпеки;

- приміщення кас не обладнані системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту»;

- приміщення торгових павільйонів не обладнані системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту»;

- система протипожежного захисту знаходиться в непрацездатному стані;

- на об`єкті відсутній план-графік робіт з підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту;

- не виведено на пульт пожежного спостерігання тривожні сповіщення від приладів приймально-контрольних пожежних систем протипожежного захисту;

- відсутній договір із технічного обслуговування системи протипожежного захисту;

- на об`єкті відсутній журнал обліку комплексного випробування змонтованих систем протипожежного захисту;

- лінію живлення побутових кондиціонерів в приміщенні залу та коридорі для персоналу не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії;

- в приміщенні коридору (диспетчерська) електророзетка встановлена на горючу основу;

- в приміщенні коридору (диспетчерська) допущено улаштування та експлуатацію тимчасової електромережі;

- не виконано захист будівлі від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;

- не надано (відсутній) акт проведення прихованих робіт щодо прокладання проводів (кабелів) над підвісною стелею та стінами в коридорі;

- не надано (відсутній) акт проведення прихованих робіт щодо прокладання проводів (кабелів) над підвісною стелею в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_1 ;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_1 електророзетки встановлені на горючі основи;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_2 допущено улаштування та експлуатацію тимчасової електромережі;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 допущено улаштування та експлуатацію тимчасової електромережі;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 допущено улаштування та експлуатацію тимчасових електромереж;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 електророзетки встановлені на горючі основи;

- не надано (відсутній) акт проведення прихованих робіт щодо прокладання проводів (кабелів) над підвісною стелею та стінами в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 ;

- лінію живлення побутового кондиціонеру в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії;

- не надано сертифікати відповідності та протоколи випробувань лабораторії (з мокрими печатками) про визначення відповідності вимогам пожежної безпеки на оздоблювальні матеріали стін та стелі в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 ;

- в торговому павільйоні ФОП ОСОБА_3 з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

- не всі приміщення забезпечені первинними засобами пожежогасіння згідно норм;

- лінію живлення побутового кондиціонеру в торговому павільйоні не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії;

- не надано (відсутній) акт проведення прихованих робіт щодо прокладання проводів (кабелів) над підвісною стелею та стінами;

- в приміщенні електророзетка встановлена на горючу основу;

- допущено улаштування та експлуатацію тимчасової електромережі в приміщенні каси;

- керівник не пройшов навчання з питань пожежної безпеки, (відсутнє посвідчення);

- для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлені вказівні знаки згідно з ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности». Знаки повинні бути розміщені на видимих місцях на висоті 2-2,5 м від рівня підлоги як усередині, так і поза приміщеннями;

- не надано (відсутній) акт проведення прихованих робіт щодо прокладання проводів (кабелів) над підвісною стелею в приміщеннях автостанції;

- система протипожежного захисту знаходиться не в працездатному стані;

- допущено до роботи в котельні осіб, які не пройшли навчання з пожежно-технічного мінімуму;

- не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

- допущено улаштування та експлуатацію тимчасової електромережі в залі очікування;

- приміщення котельні не забезпечено первинними засобами пожежогасіння;

- приміщення котельні не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- не проведено ідентифікацію щодо визначення джерел та чинників небезпеки;

- другий евакуаційний вихід з зали очікування, захаращений меблями (шафами для тимчасового зберігання майна).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що експлуатація об`єктів скаржником підлягає зупиненню з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей, оскільки відповідачем не надані докази про усунення виявлених порушень, зазначених в акті перевірки №33 від 01.03.2021 року.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із висновками суду першої інстанції та, з огляду на доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частина четверта статті 4 цього Закону передбачає, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 цього Закону повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Статтею 55 Кодексу цивільного захисту України (далі ЦКЗ України) передбачені заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, відповідно до частини першої якої забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Зокрема, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях (частина друга статті 55 КЦЗ України).

Частина друга статті 51 і частина третя статті 55 КЦЗ України передбачають, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладено на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини першої статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у ст.65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з частинами першою і другою статті 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів може бути недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

Згідно з частиною другою статті 70 КЦЗ України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідно до положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 №3 (у редакції наказу ДСНС України від 12.11.2018 №661), позивач є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Також, підпунктами 27, 35 пункту 4 вищевказаного положення визначено, що позивач відповідно до покладених на нього завдань організовує і здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача повноважень для звернення до суду з адміністративним позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів відповідача.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що Актом перевірки об`єктів Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 01.03.2021 року №33 встановлено низку порушень.

Спір у цій справі виник через необхідність застосування до відповідача заходів реагування у виді повного зупинення експлуатації двох його об`єктів, у зв`язку із виявленими порушеннями вимог пожежної і техногенної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей.

Застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації об`єктів, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Такий захід реагування має спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Заявлені позивачем позовні вимоги відповідають основним засадам дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілям, на досягнення яких вони спрямовані, оскільки заявлені в інтересах людей, що знаходяться (перебувають) на такому об`єкті, для забезпечення безпеки їхнього життя і здоров`я та уникненню можливих несприятливих наслідків.

Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відповідно до приписів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі №810/2400/18, від 7 жовтня 2019 року в справі №815/140/18, від 25 лютого 2020 року у справі № 826/15768/18, від 18 лютого 2021 року в справі №320/5696/18, від 01 грудня 2021 року в справі № 1.380.2019.004026.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність загрози життю та/або здоров`ю людей, через відсутність в матеріалах справи належних доказів усунення відповідачем виявлених порушень, зазначених в акті перевірки №33 від 01.03.2021 року.

Відносно доводів скаржника про розгляд справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Перелік справ, спори в яких розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, визначений в частині 4 статті 12 КАС України.

В свою чергу, справи щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів тощо, не належать до переліку справ, які згідно з ч.4 ст. 12 КАС України можуть розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Так, відповідно до частини 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, частинами 1, 2 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються не лише справи незначної складності, а також може бути розглянута й будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що після отримання ухвали про відкриття провадження та під час розгляду справи судом суду першої інстанції, відповідач не висловлював заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність встановлених процесуальним законом перешкод для розгляду і вирішення цієї справи за правилами спрощеного провадження.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив, які саме порушення норм законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідач має усунути для поновлення експлуатації двох його об`єктів.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 317 КАС України судове рішення суду першої інстанції може бути змінено шляхом доповнення або зміни його мотивувальної та (або) резолютивної частини у разі: 1) неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 р., шляхом доповнення другого та третього абзаців резолютивної частини рішення посиланням на акт перевірки об`єктів Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 01.03.2021 року №33.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 р. у справі № 160/5644/21 змінити, доповнивши другий та третій абзаци резолютивної частини рішення наступним: «встановлених Актом перевірки об`єктів Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 01.03.2021 року №33».

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 р. у справі № 160/5644/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22.12.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко