Справа № 580/6361/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6361/21 Суддя першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Азот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ПАТ «Азот» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ примусового виконання рішень) від 30 липня 2021 року № 55282181 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень від 04 серпня 2021 року № 66375880 про відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 30 липня 2021 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору діяв у порядку та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження». Відповідач просить врахувати, що сума стягнення за виконавчим документом при відкритті виконавчого провадження становила 5 560367 грн 06 коп, тому сума виконавчого збору, що підлягала стягненню, становила 556 036 грн 70 коп. В ході примусового виконання державним виконавцем стягнуто виконавчий збір у розмірі 202 700 грн 44 коп, а залишок суми 353 336 грн 26 коп було стягнуто постановою від 30 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року, що занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, відзив ПАТ «АЗОТ» на апеляційну скаргу було повернуто без розгляду на підставі ч. 10 ст. 44, п. 7 ч. 1, ч. 2 ст. 167 КАС України.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа за адміністративним позовом ПАТ «АЗОТ» належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі № 823/843/17 було стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в розмірі 5 560 367 грн 06 коп.

На підставі виконавчого листа, виданого у зазначеній справі, головним державним виконавцем Придніпровського Відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову від 01 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55282181.

Постановою головного державного виконавця від 17 січня 2020 року виконавче провадження № 55282181 було прийняте до виконання Відділом примусового виконання рішень.

ПАТ «АЗОТ» платіжними дорученнями від 24 грудня 2020 року № 112433, від 29 січня 2021 року № 115496, від 26 березня 2021 року № 121732, від 29 березня 2021 року № 121819, від 18 лютого 2021 року № 117601, від 19 квітня 2021 року № 124518 перерахував на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області кошти в загальному розмірі 3 533 361 грн 54 коп з призначенням платежу: «На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі № 823/843/17».

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 06 липня 2021 року № 2300-0801-8/38923 повідомило Відділ примусового виконання рішень про відсутність заборгованості по виконавчих листах, зокрема виконавчому листу від 10 листопада 2017 року № 823/843/17.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Сніжинським Т.Є. 30 липня 2021 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 55282181 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також 30 липня 2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Сніжинським Т.Є. прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 353 336 грн 26 коп. Вказана постанова обґрунтована тим, що в ході примусового виконання державним виконавцем стягнуто виконавчий збір в сумі 202 700 грн 44 коп, залишок не стягнутої суми виконавчого збору становить 353 336 грн 26 коп.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Сніжинського Т.Є. від 04 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66375880 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 30 липня 2021 року № 55282181.

Не погоджуючись із постановами від 30 липня 2021 року про стягнення виконавчого збору та від 04 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, ПАТ «АЗОТ» звернулося до суду з позовом про визнання їх протиправними і скасування.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «АЗОТ», суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні суми виконавчого збору слід керуватися положеннями ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, згідно з якою розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

При виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах суд першої інстанції врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 420/769/19, від 29 липня 2020 року у справі № 1340/5050/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20.

З урахуванням того, що внесені зміни до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника, а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника всіх коштів за виконавчим листом Черкаського окружного адміністративного суду № 823/843/17, виданим 10 листопада 2017 року, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 353 336 грн 26 коп, що є підставою для скасування постанови від 30 липня 2021 року про стягнення виконавчого збору.

Підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною і скасування постанови від 04 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66375880 стало те, що скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору має безпосереднім наслідком закінчення виконавчого провадження з виконання такої постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція).

Між сторонами у цій справі виник спір щодо застосування ч. 2 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «АЗОТ» вказувало на те, що виконавчий збір обчислюється виходячи лише з розміру фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом. Натомість відповідач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що виконавчий збір становить 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

З 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч. 2 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набув чинності 28 серпня 2018 року, до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» були внесені зміни, згідно з якими виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, на час відкриття виконавчого провадження 01 грудня 2017 року Законом України «Про виконавче провадження» було передбачено стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута за виконавчим документом, а на час закінчення виконавчого провадження 30 липня 2017 року вказана норма діє у редакції, згідно з якою виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Особливості застосування ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в умовах, коли в період існування заборгованості база для обрахунку виконавчого збору змінювалась, було предметом дослідження Верховним Судом.

Судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 420/769/19, від 29 липня 2020 року у справі № 1340/5050/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20. Згідно з вказаними судовими рішеннями положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» зміни до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника, а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин колегія суддів під час розгляду і вирішення справи виходить з того, що виконавчий збір підлягає стягненню з ПАТ «АЗОТ» у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута за виконавчим документом.

Спір щодо фактичного стягнення державним виконавцем з ПАТ «АЗОТ» частини заборгованості та відповідної їй суми виконавчого збору 202 700 грн 44 коп між сторонами справи відсутній.

Натомість позивач заперечує проти стягнення іншої частини виконавчого збору в сумі 353 336 грн 26 коп, посилаючись на те, що заборгованість за рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі № 823/843/17 було сплачена самостійно платіжними дорученнями від 24 грудня 2020 року № 112433, від 29 січня 2021 року № 115496, від 26 березня 2021 року № 121732, від 29 березня 2021 року № 121819, від 18 лютого 2021 року № 117601, від 19 квітня 2021 року № 124518 без участі державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Згідно з платіжними дорученнями, на які посилається позивач, отримувачем коштів у загальному розмірі 3 533 361 грн 54 коп є безпосередньо Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаської області. Перерахування коштів здійснено рахунок стягувача, не на відповідний рахунок Відділу примусового виконання рішень.

Отже, за правилами ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження і підлягала застосуванню під час винесення постанови від 30 липня 2021 року, виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута за виконавчим документом. У свою чергу грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що кошти в розмірі 3 533 361 грн 54 коп не були стягнуті Відділом примусового виконання рішень (натомість ці кошти сплачені ПАТ «АЗОТ» безпосередньо Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 353 336 грн 26 коп.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвали законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення адміністративного позову ПАТ «АЗОТ».

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду від 01 листопада 2021 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 160, 229, 242, 257, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька