Справа № 420/21730/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Перша Сортувальна, 36-г, м. Одеса, 65102) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття провадження №67174076 з виконання постанови №60559188 від 12.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 125850,24грн.

Позивач зазначила, що 18.02.2016 року на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року по справі № 523/8185/15-ц видано виконавчий лист №523/8185/15-ц про стягнення солідарно з неї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 50250,82 доларів США, пеню -7457,65 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 16245,62 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

12.11.2019 року державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60559188 з виконання виконавчого листа № 523/8185/15-ц про стягнення з неї ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 50250,82 доларів США, пені -7457,65 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 16245,62 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

10.11.2020 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63552399 з виконання виконавчого листа № 523/8185/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кнюлльвальд, у зв`язку з чим виконавче провадження №63552399 по боржнику ОСОБА_2 було завершене.

15.09.2021 року представником стягувана ПАТ «УкрСиббанк» подано до Відділу ДВС заяву про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

29.09.2021 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Тріфоновим О.Ю. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №60559188. Виконавчий лист повернуто стягувачу.

21.10.2021 року державним виконавцем Відділу ДВС Тріфоновим О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67174076 з виконання постанови № 60559188 від 21.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 125850,24 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки обов`язковими умовами для його стягнення є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття виконавцем заходів примусового виконання. Проте жодних сум з боржника стягнуто не було, що свідчить про безпідставність стягнення судового збору. Зазначена у виконавчому листі від 18.02.2016 року, виданому на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року по справі № 523/8185/15-ц сума коштів залишилась не стягнутою. На виконавчому листі зроблено відмітку про повернення на підставі п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналіз ст.ст.26,27,42 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору та обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відділ ДВС не забезпечив повне або часткове виконання виконавчого листа 523/8185/15-ц, виданого 18.02.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси, а тому, з урахуванням приписів Порядку № 643, відсутні підстави для стягнення з неї - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року позов прийнятий до розгляду та відкрите провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ. Судове засідання призначене на 23.12.2021 року. Наданий строк для подання відзиву на позов до 20.12.2021 року.

Відповідачем до суду відзив на позов не наданий.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року по справі №523/8185/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.02.2007 року за кредитними коштами та процентами за користування кредитом у розмірі 50250,82 дол США, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 7457,65 грн., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 16245,62 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

18.02.2016 року по даній справі видано виконавчий лист № 523/8185/15-ц.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кнюлльвальд (а.с.58-59).

Проте при поданні на виконання виконавчого листа старшим державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63552399 з виконання виконавчого листа №523/8185/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу.

Також 12.11.2019 року державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60559188 з виконання виконавчого листа № 523/8185/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 50250,82 доларів США, пені -7457,65 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 16245,62 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн (а.с.24).

В цій же постанові вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10% (п.4 постанови).

15.09.2021 року до Відділу ДВС надійшли заяви AT «УкрСиббанк» про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.26-27).

29.09.2021 року головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. на підставі п. 1 ч. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану. У п.2 вказаної постанови зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору виділити для виконання в окреме провадження.

21.10.2021 року прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору та супровідним листом від 21.10.2021 року направлена на адресу ОСОБА_1 .

Позивач вважаючи вказану постанову неправомірною оскаржив її до суду.

Суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Спеціальними законами, що визначають умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404- VIII) та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону визначений перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, якими є, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Частиною 4 ст.27 вказаного Закону визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 1 ст.42Закону України №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Редакцією частини другої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла до 28.08.2018, було встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Однак Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 (який набрав чинності 28.08.2018року) в цю частину були внесені зміни і слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінені словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Проте суд вважає, що вказана редакція Закону не змінює суті та значення виконавчого збір, який є відповідно до ст.27 Законом збором, що справляється на всій території України саме за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, тобто рішення повинно бути виконано.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 19.06.2019 року по справі №824/172/18-а надавши аналіз нормам Закону України «Про виконавче провадження» у сукупності зазначив, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

У разі стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Вказаний правовий висновок також викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року по справі №2540/3203/18.

В постанові ВПВС від 11.03.2020 року також зазначено, Закон України №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення ч.3 ст.40 Закону зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, п. 1 ч.1 ст.37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VIII, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені ч.1 ст.40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в ст.37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважала обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

По даній справі позивачка просить скасувати постанову від 21.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору винесену при примусовому виконанні постанови №60559188 від 12.11.2019 року, оскільки будь-яких коштів з неї як боржника не стягнуто.

Виконавчий лист повернутий заявнику за його заявою. Проте це не позбавляє стягувача вдруге звернутися до виконавчій службі або приватного виконавця.

Враховуючи викладене суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача.

При цьому суд вважає, що сама постанова від 12.11.2019 року, в якій зазначено про стягнення виконавчого збору, винесена відповідачем у відповідності до вимог ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», тобто одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу.

У той же час за приписами ч.3 ст.40 КАС України у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом, тобто з відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.

Позивач стверджує, що фактично не стягнуто будь-якої суми за рішенням суду на користь стягувача, тобто рішення суду не виконано, підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. Відповідач не надав відзиву на позов, вказане твердження не спростоване.

При цьому виконавчий збір це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2-4 ст.42 Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття провадження №67174076 від 21.10.2021 року з виконання постанови №60559188 від 12.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 125850,24грн.

Згідно з частиною 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Не надання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву на позову суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України кваліфікує як визнання позову.

Позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є не майновою.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн - за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується суми переплаченого судового збору він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1а Сортувальна, 36г, м. Одеса, 65102, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.10.2021 року про відкриття провадження №67174076 з виконання постанови №60559188 від 12.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 125850,24грн.

Стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 908,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва