Справа № 340/3460/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/3460/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача - Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (адреса: вул. Автолюбителів, буд.2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25031)

про визнання протиправної та скасування постанови.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №207061 від 28 липня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірною постановою до нього протиправно застосовано адміністративно-господарський штраф, оскільки у спірних правовідносинах він не виступав автомобільним перевізником (перевірений відповідачем транспортний засіб перебував у користуванні іншого суб`єкта господарювання). Позивач вказує також, що не був повідомлений про розгляд справи про вчинене правопорушення.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрите провадження у даній адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 21 грудня 2021 року первинного відповідача у справі замінено його правонаступником Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву повідомив, що 01 червня 2020 року посадовими особами відповідача був проведений габаритно-ваговий контроль на автодорозі М-05 «Київ Одеса» км 450 + 500 м, транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 та встановлено факт перевищення вагових параметрів на 11,42%. Оскільки перевізник не мав дозволу на перевезення вантажу, що перевищувала вагові/габаритні параметри, до нього обґрунтовано застосовано адміністративно-господарські санкції. Відповідач звернув увагу суду, що водій транспортного засобу під час перевірки надав інспекторам товарно-транспортну накладну, у якій перевізником вказаний саме позивач. При цьому відповідач вказує, що належно та завчасно інформував позивача про розгляд справи. Однак, на засідання позивач не з`явився, тому відповідно до норм пункту 27 Порядку №1567 розгляд справи відбувся за наявними матеріалами перевірки без його участі.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, серед видів діяльності якого вказано послуги вантажного автомобільного транспорту, а також надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Позивач є власником вантажного автомобіля марки МАN, номерний знак НОМЕР_2 , що посвідчується відповідними свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.47).

01 червня 2020 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області на ділянці автодороги М-205 (км 450+500 м), на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, відповідно до направлення на перевірку №026425 від 29.05.2020 року, було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки МАN, номерний знак НОМЕР_2 .

Керування транспортним засобом здійснював водій ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складено акт №224706, яким зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативно - вагових норм без відповідного дозволу, чим порушено вимоги статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг із перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% (на 11,42%), без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України (а.с.43).

Також за результатами такої перевірки оформлено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №030741 (а.с.44), довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.45).

На підставі вказаного акту здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та відповідно нараховано плату за проїзд 264,06 євро №030741 (а.с.46).

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 від підпису акту відмовився, що зафіксовано у відповідній графі даного акту.

28 липня 2020 року за результатами розгляду порушення автотранспортного законодавства за актом №224706 від 01 червня 2020 року складеного під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, було винесено постанову №207061 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн., за допущене порушення (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу), передбачене абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.42).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

На виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова № 103).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

В силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Постанови № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 8 вересня 2005 року № 2862-ІV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Також положеннями пункту 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з пунктами 16-18 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Матеріалами справи підтверджується, що посадовими особами відповідача був проведений габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу марки МАN, номерний знак НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 , що передбачало визначення його фактичної маси із застосуванням зважувального обладнання.

Після проведення зважування була складена довідка №0001101, згідно з якою загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 44.01 т, а на строєну вісь 26,74 т (при максимально допустимому значенні 22 т).

При цьому, будь-яких письмових застережень з приводу неправильного (недостовірного) визначення маси на здвоєну вісь зважувальним обладнанням, порушення процедури його проведення чи виконання неналежним обладнанням водієм вчинено не було.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадовими особами, які провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як видно з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки щодо транспортного засобу позивача посадовими особами Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №224706.

В акті зафіксоване порушення вимог пункту 22.5 ПДР, а саме: навантаження на строєну вісь вантажного автомобіля становить 26,74 т, що перевищує встановлену норму понад 10%, а саме на 11,42 %. Водночас документи, передбачені частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-ІІІ (дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів) у водія автомобіля під час проведення рейдової перевірки відсутні.

В силу вимог абзацу 15 частини першої статті 60 Закону № 2344, відсутність в автомобільного перевізника вищевказаних документів, за умови перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є достатньою правовою підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак суд доходить висновку, що розмір штрафу в сумі 17000 грн відповідає вимогам абзацу 15 частини першої статті 60 Закону № 2344.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.

Як на підставу для скасування спірного рішення, позивач посилається на те, що суб`єктом відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник.

У розумінні положень статті 1 Закону № 2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучений договір оренди від 30 квітня 2020 року №3004, укладений ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 , за змістом якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування, зокрема, автомобіль марки MAN (державний номер НОМЕР_2 ) та причіп-платформу-Е ( НОМЕР_3 ).

Відповідно до пункту 2 вказаного договору визначено, що автомобіль використовуватиметься орендарем для перевезень вантажу на території України.

Передача предмета оренди в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (підпункт 3.1 пункту 3 вказаного Договору).

Згідно з Аком прийому-передачі транспортного засобу від 30 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 передав, а ФОП ОСОБА_3 прийняв транспортні засоби НОМЕР_2 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Також у матеріалах справи наявна копія товарно- транспортної накладної від 01 червня 2020 року №214 на автомобіль марки МАN, державний номерний знак НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_3 , у якій автомобільним перевізником зазначений ФОП ОСОБА_3 ; водій ОСОБА_2 (номер водійського посвідчення НОМЕР_4 ), замовник та вантажовідправник ТОВ Кернел-Трейд, вантажоодержувач - ТОВ Українська Чорноморська індустрія; пункт навантаження с. Буша, Ямпільський район, Вінницька область, пункт розвантаження м. Чорноморськ Одеської області, вантаж насіння соняшника (а.с.16).

Суд наголошує, що всі вищенаведені документи як докази подані позивачем до позовної заяви.

Натомість, до відзиву на позовну заяву відповідачем також долучено копію товарно-транспортної накладної від 01 червня 2020 року №214, згідно з якою здійснювалося перевезення насіння соняшника автомобілем марки марки МАN, державний номерний знак НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_3

Наведена товарно-транспортна накладна була надана водієм ОСОБА_2 під час проведення перевірки посадовими особами відповідача.

Із дослідження судом цієї товарно-транспортної накладної встановлено, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 ; водій ОСОБА_2 (номер водійського посвідчення НОМЕР_4 ), замовник та вантажовідправник ТОВ Кернел-Трейд, вантажоодержувач - ТОВ Українська Чорноморська індустрія; пункт навантаження с. Троїцьке, Одеська область, пункт розвантаження м. Чорноморськ Одеської області, вантаж насіння соняшника.

Таким чином, в матеріалах справи знаходяться дві товарно-транспортні накладні за одним номером, виписані однією датою на перевезення одного вантажу одним і тим же транспортним засобом та одним водієм, які різняться лише в частині автомобільного перевізника та пункту навантаження.

За таких умов суд знову звертається до статей 48 та 49 Закону № 2344, якими для автомобільних перевізників, водіїв встановлений обов`язок мати при собі документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, які слід пред`являти особам, що уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

При цьому, перелік документів згідно наведеної норми права не є вичерпним, оскільки передбачає надання і інших документів, передбачених законодавством.

Отже, наявність, зокрема, товарно-транспортної накладної у водія, є обов`язковою умовою перевезення вантажу автомобільним перевізником, що виконує перевезення вантажу на договірних умовах, а водій відповідно до частини 2 статті 48, частини 2 статті 49 Закону "Про автомобільний транспорт" зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам цей документ.

З урахуванням викладеного, позаяк водієм ОСОБА_2 під час перевірки посадовими особами відповідача надано товарно-транспортну накладну від 01 червня 2020 року №2014, в якій зазначено, що перевезення здійснювалося автомобілем марки МАN, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , то саме цей документ взятий судом до уваги як доказ під час вирішення даного спору.

В той же час, товарно-транспортна накладна, подана позивачем до матеріалів справи судом до уваги не приймається, оскільки вона не надавалась під час проведення перевірки посадовим особам відповідача. До того ж, така накладна різниться за своїм змістом накладній, наданій під час проведення перевірки.

За наведеного, суд вважає, що подання позивачем до позовної заяви таких документів, зокрема, договору оренди автомобіля, акту прийому-передачі та товарно-транспортної накладної, які не надавались відповідачу під час проведення рейдової перевірки, свідчить про намагання ухилитися від відповідальності за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Надані відповідачем докази спростовують доводи позивача про неповідомлення його про дату, час та місце розгляду матеріалів про виявлене порушення. Так, судом встановлено, що 16 липня 2020 року відповідач скерував на адресу позивача запрошення на розгляд справи №51070/28-2/24-20. Згідно із відомостями сервісу відстеження поштових відправлень оператора поштового зв`язку Укрпошта, вказане запрошення вручене позивачеві 17 липня 2020 року. Отже, відповідач дотримався обов`язку про завчасне сповіщення позивача про розгляд його справи 28 липня 2020 року. Натомість позивач на розгляд справи не прибув, що відповідно до Порядку №1567 не перешкоджає такому розгляду.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи та посилання позивача не спростовують встановленого відповідачем порушення у сфері автомобільного транспорту, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати, які з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправної та скасування постанови - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук