Справа № 640/29179/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Київ №640/29179/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила суд:

-визнати протиправними та скасувати наступні постанови, прийняті старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною Іриною Олександрівною:

- постанову №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконавчого збору у виконавчому провадженні №54442987 в сумі 22556,48 грн.;

-постанову від 16 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65837838 про примусове виконання постанови №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення суми виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн.;

-постанову від 16 червня 2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №65837838.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що постанова №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору була прийнята державним виконавцем у межах виконавчого провадження №54442987 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суми боргу у розмірі 225564,80 грн. на підставі виконавчого листа №755/601/15-ц від 19 травня 2017 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва. Однак, як вбачається із даних автоматизованої системи виконавчого провадження, зазначене виконавче провадження №54442987 має статус «Завершено». Підставою для завершення виконавчого провадження стала заява стягувача від 20 травня 2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання. За таких обставин стягнення виконавчого збору є неправомірним, оскільки відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Фактичного стягнення суми за виконавчим документом не відбулось. Відтак постанову №54442987 від 15 червня 2021 року слід скасувати, і як наслідок, підлягають скасуванню також постанова від 16 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65837838 про примусове виконання постанови №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення суми виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн. та постанова від 16 червня 2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №65837838.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07 грудня 2021 року. При цьому, зобов`язано державного виконавця надати копії матеріалів виконавчого провадження ВП №54442987.

В судове засідання 07 грудня 2021 року сторони не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов та копії матеріалів виконавчого провадження.

У своєму відзиві відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, наголосивши, що за змістом частини п`ятої статті 26 Закону України №1404-VIII (на відміну від попереднього Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-14) не передбачено строку на добровільне виконання вимог за виконавчим документом, а питання про стягнення виконавчого збору державний виконавець зобов`язаний вирішити одночасно з відкриттям відповідного провадження. Стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документу. При цьому, відповідачем зауважено, що згідно із Законом №2475-VIII від 03.07.2018 до частини другої статті 27 внесено зміни, а саме слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів». Отже дії виконавця під час винесення оскаржуваних постанов відповідали чинним положенням Закону України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання 07 грудня 2021 року суд здійснив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/601/15-ц винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1155 від 12 червня 2007 року, яка станом на 01 грудня 2014 року складає 14646,14 доларів США, що еквівалентно 220 512,28 грн., та 2847,39 грн., з яких: 12730 доларів США - сума основного боргу, 1214,62 доларів США - сума прострочених платежів, 701,52 доларів США - сума несплачених відсотків, 2667,02 грн - пеня по кредиту, 180,37 грн. - три проценти річних. Також стягнуто 2205,13 грн. судового збору.

Задля примусового виконання вказаного рішення 19 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №755/601/15-ц.

За наслідками розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №755/601/15-ц від 19 травня 2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №54442987, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 серпня 2017 року.

Пунктом 2 резолютивної частини згаданої постанови про відкриття ВП №54442987 від 04 серпня 2017 року зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 3 постанови ВП №54442987 від 04 серпня 2017 року ухвалено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 22556,48 грн.

Окрім того, пунктом 5 вказаної постанови проінформовано про можливість оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час відкриття виконавчого провадження ВП №54442987 за виконавчим листом №755/601/15-ц постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 серпня 2017 року) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час відкриття ВП №54442987) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою цієї статті (в редакції станом на час відкриття ВП №54442987) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (частина четверта статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, в силу частини п`ятої вказаної статті виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини шостої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Також відповідно до частини дев`ятої згаданої статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З наведених правових норм слідує обов`язок державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначити про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, дійсно, станом на час відкриття ВП № серпня 2017 року, положення частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачали стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає та про що було зазначено вище, у постанові про відкриття ВП №54442987 від 04 серпня 2017 року державним виконавцем була вказана сума виконавчого збору до стягнення у розмірі 22556,48 грн. Водночас проінформовано боржника про можливість оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54442987 від 04 серпня 2017 року.

Утім, матеріали справи не містять доказів оскарження боржником вказаної постанови, відтак вона (постанова) є чинною і підлягає застосуванню.

В той же час, як вірно зауважив відповідач у своєму відзиві, Законом №2475-VIII від 03 серпня 2018 року до частини другої статті 27 внесено зміни, а саме слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів».

Отже, з набуттям чинності положень Закону №2475-VIII від 03 серпня 2018 року сума виконавчого збору визначається у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На час набуття чинності вказаними змінами до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження ВП №54442987 перебувало на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Києві.

Матеріали справи не містять доказів, що сума виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн. була стягнута до набуття чинності Законом №2475-VIII від 03 серпня 2018 року. Відповідно, після набуття чинності цим Законом №2475-VIII підлягають до застосування саме норми з внесеними до частини другої статті 27 Закону змінами.

Згідно з нормами частини першої та пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження, є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що з метою примусового виконання виконавчого листа №755/601/15-ц від 19 травня 2017 року державним виконавцем вживались заходи (вчинялись виконавчі дії), зокрема, накладався арешт на майно постановою від 04 серпня 2017 року у ВП №54442987 та здійснювався його опис та арешт відповідно до постанови від 09 лютого 2018 року.

Отже, державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання рішення, що в свою чергу, передбачає стягнення виконавчого збору.

В той же час доказів, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/601/15-ц від 25 лютого 2015 року було виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, як власне і після відкриття виконавчого провадження ВП №54442987 учасниками справи не надано.

В подальшому, стягувач за виконавчим листом №755/601/15-ц від 19 травня 2017 року подав клопотання від 20 травня 2021 року про повернення виконавчого документа, з огляду на яке 15 червня 2021 року виконавець, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали справи не містять доказів стягнення, на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 червня 2021 року, суми виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн.

За наведених обставин та згідно з нормами частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 15 червня 2021 року була винесена постанова у ВП №54442987 про стягнення виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини цієї постанови, остання є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відтак постанова державного виконавця від 15 червня 2021 року у виконавчому провадженні №54442987 про стягнення виконавчого збору у розмірі 22556,48 грн. підлягала виконанню в загальному порядку відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання постанови №54442987 від 15 червня 2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною Іриною Олександрівною 16 червня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65837987, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В силу норм, зокрема, статей 3, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вживає заходів для примусового виконання виконавчого документа, які, в свою чергу, передбачають накладення арешту на майно, кошти, заробітну плату боржника тощо.

Винесення державним виконавцем постанови від 16 червня 2021 року у виконавчому провадженні №65837838 про арешт коштів боржника є одним із заходів примусового виконання виконавчого документа, яким у даному випадку є постанова від 15 червня 2021 року у ВП №54442987 про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що державний виконавець під час вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа ВП №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору, винесення постанов від 16 червня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №65837838 про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, - діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а відтак підстави для скасування оскаржуваних постанов відсутні.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/601/15-ц від 25 лютого 2015 року боржником у добровільному порядку виконано не було. Відповідно, примусове його виконання забезпечується визначеним законом органом із застосуванням в ході вчинення виконавчих дій певних заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі із застосуванням негативних для боржника чинників.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 , як боржника у виконавчих провадженнях ВП №54442987 та ВП №65837838, є безпідставним, не обгрунтованим, а відтак таким, що не підлягає задоволенню судом.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування: постанови №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору, від 16 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65837838 про примусове виконання постанови №54442987 від 15 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 16 червня 2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №65837838 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко