Справа № 160/20294/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
07.10.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі відповідач), в якому просить:
- визнати дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 протиправними та скасувати відповідні рішення;
- зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради прийняти рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 та виплатити компенсацію послуги «муніципальна няня» за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно на підставі наданих документів на загальну суму 11 400грн.;
- стягнути з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 478,00 грн., які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3570,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 26.11.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 26 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
24.11.2021 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач 01.07.2020 року подала заяву на призначення ]й компенсації послуги «муніципальна няня» та необхідні документи. З 01.07.2020 року по 30.09.2020 року позивачу було призначено відповідну компенсацію. 30.11.2020 року позивачем подано до управління нову електронну заяву про надання компенсації «муніципальна няня». Розпорядженням управління від 16.12.2020 року та в подальшому від 05.01.2021 року, 19.02.2021 року, 02.04.2021 року, 09.04.2021 року, 05.05.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у відшкодування вартості послуги «муніципальна няня» за листопад-грудень 2020 року та січень квітень 2021 року. Припиняючи виплату, відповідачем враховано, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 10.10.2018 року по 14.05.2021 року, а тому вона не набула права на виплату компенсації. Щодо судових витрат, представник відповідача зазначив, що виготовлений позов не містить критерію складності, збір доказів не здійснювався, а тому на виготовлення позову був витрачений незначний час. Понесені позивачем витрати на правничу допомогу не є співмірними із сумою, яка була нею сплачена.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.11.2020 року звернулася до Лівобережного управління соціального захисту населення із заявою про відшкодування вартості послуги «муніципальна няня».
В подальшому аналогічні відмови позивач отримала щодо компенсації вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» за грудень 2020 року, (повідомлення про відмову № 91), за січень-лютий 2021 року (повідомлення про відмову № 1104 від 19.02.2021 року), за березень 2021 року (повідомлення про відмову № 2282 від 09.04.2021р.) та за квітень 2021 року (повідомлення про відмову № 2579).
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості відмови відповідача у виплаті компенсації послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019р. №68 (далі - Порядок №68).
За приписами п. 2 Порядку № 68 (в редакції від 02.10.2020 року) послуга з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня (далі - послуга муніципальна няня) - послуга, що надається для підтримки батьків, опікунів дитини для забезпечення догляду за дитиною до трьох років;
- отримувач послуги муніципальна няня - батьки, опікуни дитини;
- муніципальна няня - будь-яка фізична особа - підприємець (КВЕД 97.00 та / або КВЕД 88.91) / юридична особа (КВЕД 78.20 та/або КВЕД 85.10), яка надає послугу з догляду за дітьми та з якою укладено договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років, крім державних і комунальних закладів дошкільної освіти, батьків та опікунів дитини.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 68 відшкодування вартості послуги муніципальна няня є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років (далі - компенсація послуги муніципальна няня) за здійснення догляду за дитиною протягом місяця.
Абзацом 2 п. 3 Порядку № 68 передбачено, що призначення та виплата грошової компенсації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення), а абз. 1 п. 4 передбачено, що компенсація послуги муніципальна няня виплачується отримувачу послуги муніципальна няня в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, установленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня, але не більше від вартості послуги муніципальна няня, сплаченої отримувачем послуги муніципальна няня.
Пунктом 5 Порядку № 68 визначено, що право на отримання компенсації послуги муніципальна няня мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею.
Компенсація послуги муніципальна няня надається отримувачам послуги муніципальна няня за умови зайнятості кожного з батьків, опікунів дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», за винятком отримувачів послуги муніципальна няня, які здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також отримувачів послуги муніципальна няня, у яких одночасно народилося троє і більше дітей.
За приписами пункту 7 Порядку № 68, для отримання компенсації послуги муніципальна няня отримувач послуги муніципальна няня подає заяву та документи/відомості у паперовій та електронній формі, зазначені в пунктах 8 і 9 цього Порядку. До 1 січня 2021 року заява разом з документами, необхідними для отримання компенсації послуги муніципальна няня, приймається від отримувачів послуги муніципальна няня місцевими структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Пунктом 11 Порядку № 68 передбачено, що місцеві структурні підрозділи з питань соціального захисту населення: розглядають подані документи; перевіряють факт реєстрації фізичної особи - підприємця/юридичної особи, яка надає послугу з догляду за дітьми, з якою укладено договір на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; протягом десяти робочих днів з дати надходження документів приймають рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги муніципальна няня; протягом трьох робочих днів після прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги муніципальна няня письмово або в електронній формі інформують отримувача послуги муніципальна няня про прийняте рішення. Отримувачу послуги муніципальна няня може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги муніципальна няня у разі подання неповного пакета документів, передбаченого пунктами 8 і 9 цього Порядку, відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або викладення недостовірної інформації в договорі. Підставою для відмови в призначенні або для припинення виплати компенсації послуги муніципальна няня є також установлення факту порушення: муніципальною нянею - вимог, передбачених абзацами третім і четвертим пункту 4 цього Порядку; отримувачем послуги муніципальна няня - вимог, передбачених абзацами другим і третім пункту 5 цього Порядку.
Відповідно до п. 12 Порядку №68 компенсація послуги муніципальна няня призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги муніципальна няня та муніципальною нянею. У разі продовження строку дії цього договору виплата компенсації послуги муніципальна няня продовжується за заявою отримувача послуги муніципальна няня з місяця подання заяви. Виплата компенсації послуги муніципальна няня здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги муніципальна няня документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги муніципальна няня.
З вищевикладеного можна зробити висновок, що отримувач послуги «муніципальна няня» має право на компенсацію послуги «муніципальна няня», зокрема, за умови зайнятості кожного з батьків, опікунів дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», при цьому, компенсація послуги муніципальна няня не призначається, зокрема, тим батькам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто зайнятість кожного з батьків має бути фактичною і безпосередньо здійснюватися під час отримання послуги кожним з них, відсутність такої зайнятості є підставою для відмови у призначенні компенсації означеної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадженням підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач та її чоловік ОСОБА_2 мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 17.05.2018 року, актовий запис № 998 від 17.05.2018 року.
Згідно запису в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 , позивач з 24.02.2009 року працює на посаді спеціаліста з маркетингу ТОВ «Сандора» та згідно витягу з наказу № СА000006678 від 10.10.2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 10.10.2018 року по 14.05.2021 року.
На підставі договору про здійснення догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «Маленьке Диво» послуги надаються з 01.11.2020 року по 14.05.2021 року.
Факт надання послуг, згідно п. 1.3 договору засвідчується актом приймання передачі наданих послуг, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною договору (п.1.4).
Факт надання послуг, згідно п. 1.3 договору засвідчується актом приймання передачі наданих послуг, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною договору (п.1.4).
На підтвердження виконання умов двох вищевказаних договорів позивачкою надані акти приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2021 року та 30.04.2021 року зі змісту яких вбачається, що замовник не має будь-яких претензій чи зауважень до виконавця та виплачує вартість наданих послуг.
Відповідачем факт зайнятості батька дитини не заперечується.
Відповідно до чинного законодавства, виконання робіт, надання послуг фізичною особою може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на підставі цивільно-правового договору і основною їх відмінністю є те, що перші регламентуються КЗпП України, а другі - ЦК України.
Трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Цивільно-правовий договір - угода між підприємством або фізичною особою-підприємцем й особою на виконання певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Фактично, за цивільно-правовим договором фізична особа може виконувати разові завдання різного характеру, при цьому, оплата таких робіт має відбуватися після їх прийняття за результатом (після підписання відповідного акту прийому-передачі).
За вищенаведеними приписами Закону України «Про зайнятість населення» про зайнятість особи може свідчити як робота такої особи за трудовим договором, так і робота особи за цивільно-правовим договором.
Отже, укладення позивачем цивільно-правових договорів про надання послуг безпосередньо свідчить про те, що вона відноситься до категорії зайнятого населення у розумінні приписів Закону України «Про зайнятість населення», як особа, яка працювала на умовах, передбачених законодавством, в тому числі відповідно до норм ЦК України за цивільно-правовими договорами.
Викладене свідчить про дотримання позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» за листопад грудень 2020 року та січень-квітень 2021 року умов пункту 5 Порядку №68 щодо зайнятості кожного з батьків дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».
Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позовної заяви в частині визнання протиправними дій Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 та скасування відповідних рішень Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.
Також, підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради прийняти рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 та виплатити компенсацію послуги «муніципальна няня» за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно на підставі наданих документів.
Разом з тим, визначення розміру компенсації відноситься до дискреційних повноважень Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з урахуванням наданих позивачем доказів, а тому суд позбавлений можливості визначити точний розмір компенсації, яку відповідач має виплатити, і в цій частині вимог необхідно відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Зі аналізу даної статті можна зробити висновок, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які понесенні стороною за послуги адвоката, яким згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ч.4 ст.59 КАС України).
З наданих позивачкою доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надані наступні документи: договір № 18-с про надання правничої допомоги від 22.10.2021 року, укладений з Адвокатським об`єднанням «Рівас», акт № 1 від 22.10.2021 року про прийом-передачу наданих послуг, згідно якого вартість склала 3570,00 грн.; копія квитанції про оплату вартості наданих послуг за договором № 18-с від 22.10.2021 року.
Оскільки до позовної заяви не надано ордеру адвокатського об`єднання, який би підтверджував повноваження адвоката, як представника позивача, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 та скасувати відповідні рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.
Зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради прийняти рішення про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 та виплатити компенсацію послуги «муніципальна няня» за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно на підставі наданих документів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець