Справа № 520/16903/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 грудня 2021 року № 520/16903/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Генерала Батюка, буд. 8,м. Слов`янськ, Донецька область,84121, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.04.2021 року прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 07.04.2021 року про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового трудового стажу періодів навчання та періодів здійснення трудової діяльності, та призначити пенсію з дати звернення, а саме з 07.04.2021 року; судові витрати, в тому числі витрати на професійну допомогу адвоката, покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області надав суду відзив на адміністративний позов, у якому з посиланням на п. 21 розділу XV Закону України від 09.07.2003 р. N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач немає достатнього спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, тоді як період навчання у професійно-технічному навчальному закладі не може бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав суду відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про відсутність підстав для призначення пенсії в порядку ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

07 квітня 2021 року позивачем подано заяву та документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії за вислугою років (пільгова) відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке зареєстроване за № 2783.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.04.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії згідно пункту 21 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки необхідний стаж за вислугу років згідно пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Пільговий стаж особи станом на 11.10.2017 становить 10 років 07 місяців 17 днів.

До пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії, не зараховано період навчання в професійно-технічному навчальному закладі

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 21 та 16 розділу XV Закону України від 09.07.2003 р. N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на 11.10.2017 р. - день набрання чинності Законом України від 03.10.2017 р. N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений, зокрема статтею 55 Закону України від 05.11.91 р. N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" , пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788. Положення Закону № 1788 застосовується в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років мають в тому числі робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Тобто, коли йдеться про зазначений вид пенсії, підраховується спеціальний стаж особи - сумарна тривалість трудової діяльності, яку виокремлено із загального трудового стажу з урахуванням роботи у певних галузях народного господарства, певних умовах праці, у визначених місцевостях чи природно-кліматичних умовах, за професіями чи посадами.

За приписами п. «а» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( з урахуванням рішення КС України від 04.06.2019 № 2-р/2019) право на пенсію за вислугу років мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 26 років та 6місяців , з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період

з 01.09.1984 по 24.07.1985 проходив навчання в Харківському технічному училищі 23 за спеціальністю «помічник машиніста електровоза», що підтверджується копією Трудової книжки НОМЕР_2 із записом про період навчання, копією диплома № НОМЕР_3 , копією довідки № 238 від 23.02.2021 року. Позивач закінчив навчальний заклад 24.07.1985 року, а 29.07.1985 року прийнятий на роботу до Локомотивного депо «Харків-Сортувальний» за посадою «помічник машиніста електровоза»;

з 02.11.1988 рік по 30.05.1989 рік навчався в Білгородській технічній школі за спеціальністю «машиніст електровоза», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 із записом про період навчання, копією свідоцтва № 674 від 30.05.1989 про період навчання. Позивач закінчив навчальний заклад 30.05.1989 року, а 01.06.1989 року прийнятий на роботу до Локомотивного депо «Харків-Сортувальний» за посадою «помічник машиніста електровоза».

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то вказані періоди навчання мають зарахований до пільгового трудового стажу. За таких обставин, відповідач неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до спеціального стажу час навчання та відповідно, прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №683/1774/16-а, 27.03.2020 у справі 591/3706/17, від 09.07.2020 у справі 308/13118/16

Враховуючи викладене визе, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.04.2021 року прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Суд зазначає, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання відповідачем означеної процедури свідчитиме належна мотивація прийнятого рішення: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення висвітлених у скарзі питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, яка звернулась ; норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень суб`єктивізує акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

Європейський суд з прав людини в рішеннях неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення від 01.07.2003р. у справі Суомінеен проти Фінляндії № 3780001/97, п. 36).

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного суду що викладена в постанові від 20.02.2020р. у справі №2040/6763/18.

Враховуючи викладене, з метою повного забезпечення права позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на обліку в якому перебуває позивач, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та додані до неї документи з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, і за результатами її розгляду прийняти вмотивоване рішення.

Відповідно до ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 908.00 грн., наведена сума відповідно до положень ст.139 КАС України підлягає стягненню.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАСУкраїни розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір №201 НП від 30.04.2021 року про надання професійної правничої (правової) допомоги укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатським об`єднанням «Адвокати та медіатори України» (Виконавець), згідно якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Також, надано до суду копію акту виконаних робіт №1 від 30.04.2021, копію квитанцій про сплату правової допомоги у загальному розмірі 4000,00 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи задоволення позовної заяви, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

вирішив

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 15.04.2021 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2021 року про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового трудового стажу періодів навчання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.