Справа № 2-а-647/11
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:2-а-647/11
Провадження №: 8-а/755/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гончарука В.П.,

з участю секретаря - Гриценко О.І.,

представника заявника Майорової О.В..

представника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - Степанець Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2011 р. за виключними обставинами по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Управління правці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, -суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Майорова ЛД. звернулася до суду з заявою про перегляд за виключними обставинами постанови та ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 16 серпня 2011 р., що були постановлені в рамках цивільної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити основну, додаткову пенсію та щорічну допомогу на оздоровлення, зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії як дитині війни та відповідно до постанови суду вказаний позов було задоволено частково та визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні, нарахуванні та виплаті основної та додаткової пенсії у відповідності до положень ст. ст. 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також дії по нарахуванню й виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, підвищення до пенсії як дитині війни у меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІІ групи основну пенсію відповідно до ст. 54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 03 серпня 2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , як дитині війни, щомісячну надбавку до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком розрахованої відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 03 серпня 2010 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 , щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1 , щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 16 серпня 2011 р. адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити основну, додаткову пенсію та щорічну допомогу на оздоровлення, зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку до пенсії як дитині війни в частині заявлених позовних вимог за період часу з 1 січня 2006 р. по 3 серпня 2010 р. було залишено без розгляду

У своїй заяві, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 118-125 т.2) позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати вказану вище ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва, від 16 серпня 2011 р. ;

Змінити постанову Дніпровського районного суд м.Києва від 16 серпня 2011 р. в частині зобов"язати здійснити переорахунок за період з 15 червня 1999 р.

Просить суд постановити рішення, яким зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІІ групи основну пенсію відповідно до ст. 54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 15 червня 1999 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , як дитині війни, щомісячну надбавку до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком розрахованої відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2006 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 , щорічної допомоги на оздоровлення за 1999 - 2010 роки, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1 , щорічну допомогу на оздоровлення за 1999 - 2010 роки, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також позивач збільшила свої позовні вимоги та просить суд також зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Свою позицію позивач обґрунтовує посиланням на рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2021 від 7 квітня 2021 р. , яким визнано такою, що не відповідає Конституції України ( є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. №796-ХІІ у редакції Закону «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність , деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 р. №76 -VІІІ щодо уповноваження Верховною Радою України №1-р(ІІ)2021 від 7 квітня 2021 р. визначено, що через три місяці з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення застосування підлягатиме частина 4 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. №796- -ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6 червня 1996 р. №230/96-ВР.

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

По І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям - інвалідам - 3 мінімальних пенсії за віком.»

ОСОБА_1 є ліквідатором 1-ї категорії, інвалідом 1-ї групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, яку набула 16 січня 2019 р.

На момент звернення до суду в 2010 р. ОСОБА_1 мала інвалідність ІІІ - ї групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, яку набула 15.06.1999 р. на підставі рішення медико - соціальної експертної комісії та статус дитини війни.

На момент виникнення спірних правовідносин Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6 червня 1996 р. №230/96-ВР.

При залишені частини позовних вимог, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Кива від 16 серпня 2021 р. суд мотивував своє рішення посиланням на вимоги ст.ст 99, 100 КАС України .

Позивач зазначає, що вказані норми адміністративного судочинства не узгоджуються з Законами України №1788-ХІІ , та №1058-ІV, відповідно до яких нараховані суми пенсій на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати чистини доходів.

При подачі позову до суду позивач ОСОБА_1 серед іншого просила суд поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав починаючи з 15 червня 1999 р.. в обґрунтування свого клопотання позивач посилалася на вимоги ч.2 ст. 46 Закону України №1058-ІV.

В судовому засіданні представник позивача Майорова О.В. підтримала заяву про перегляд рішення та ухвали за виключними обставинами наполягаючи на її задоволенні, надавши пояснення аналогічні заяві про перегляд рішення за виключними обставинами .

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заперечувала щодо задоволення заяви про перегляд рішення за виключними обствинами зазначаючи на тому, що рішення суду виконано, що не оспорюється позивачем по справі, крім того одна з позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати взагалі не була предметом розгляду даної справи, надавши до суду свій відзив на заяву про перегляд рішення за виключними обставинами та просила відмовити в задоволені вказаної заяви.

Від представника Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду надійшли письмові заперечення в яких останній просив відмовити в задоволенні вказаної заяви про перегляд рішення за виключними обставинами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частино 5 даної статті також визначено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Також частино 6 даної статті визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як убачається зі змісту заяви позивача остання збільшила свої вимоги.

Крім того відповідно до змісту вимог позивач просить суд скасувати ухвалу суду від 16 серпня 2011 р. якою були залишені без розгляду частина позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, вказана ухвала суду була оскаржена позивачем до апеляційної інстанції, та відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 р. була залишена без змін.

Крім того, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2012 р. ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 16 серпня 2011 р. залишена без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення закріплене також й у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

За загальним правилом наслідки неконституційності застосовуються лише до правовідносин, що виникли або продовжують існувати після оголошення рішення Конституційного Суду України

У ст. 3 Конституції України зазначено: «Держава відповідає перед людиною за свою діяльність». Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 152 Конституції України). Відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності передбачено статтею 1175 Цивільного кодексу України.

Якщо особи зазнали шкоди від дії закону, визнаного неконституційним, вони можуть вимагати її відшкодування, зокрема звернутися до суду з окремим позовом. Це загальний порядок.

Положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Вказана позиція викладена в постанові КАС/ВС від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18

Наявність Рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Позивачем та представником позивача не спростовано пощзиції представника відповідача, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2011 р. не виконано.

Крім того, позивач просить суд скасувати за виключними обставинами ухвалу суду, від 16.08.2011 р. якою залишено без розгляду частину позовних вимог позивача , тобто вказані позовні вимоги по суті заявлених позовних вимог розглянуті не були.

Також суд не може брати до уваги заяву позивача про збільшення позовних випмог, так -як це суперечить вимогам ч. 6 ст. 361 КАС України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення та ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 16.08.2011 р. задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного, керуючись ст..ст. 361 -369 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 16.08.2011 р. за виключними обставинами по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Управління правці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2021 р.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти діб з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: