Справа № 420/2807/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2807/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ТанцюриК.О.,

за участю секретаря Шарапи Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС в Одеській області № 87345-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87344-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87343-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87342- 5306-1503 від 01.06.2020р.

Ухвалою суду від 01.03.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.03.2021р. зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів в Одеському окружному адміністративному суді на період запровадження в Україні карантинних заходів.

Ухвалою суду від 07.09.2021р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.10.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 02.11.2021р., яка занесена до протоколу судового засідання, замінено відповідача у справі з Головного управління ДПС в Одеській області на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Ухвалою суду від 02.11.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про залишення адміністративного позову без розгляду; задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовними вимогами до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС в Одеській області № 87345-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87344-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87343-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87342- 5306-1503 від 01.06.2020 р.

Ухвалою суду від 02.11.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС в Одеській області № 87345-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87344-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87343-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87342- 5306-1503 від 01.06.2020 р. та просить суд визнати їх протиправним та скасувати. Позивач вказав, що використання ним власної земельної ділянки у господарській діяльності та наявність у статусу платника єдиного податку третьої групи, обумовлює звільнення позивача від обов`язку нарахування та сплати податку на майно (в частині земельного податку) за 2017 -2020 роки. Також, позивач вказав, що податкові повідомлення-рішення про нарахування податкових зобов`язань з земельного податку за 2017 - 2020 роки винесені лише 01.06.2020р., а фактично направлені платнику податку лише 07.07.2020 р. (підтверджується копією конверту, що додається) тобто, з порушенням спеціального строку, визначеного пунктом 286.5 статті 286 ПК України, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваних ППР, а в частині земельного податку за 2017 рік взагалі з порушенням строку 1095 днів. Позивач наголосив, що з наданих контролюючим органом податкових повідомлень рішень вбачається, що вони не містять розрахунок їх прийняття, а сума податкового зобов`язання протягом 2017 року -2020 року була незмінною, що апріорі не може бути та має наслідок визнання таких рішень протиправними. Поряд з цим, позивач вказав на невірне врахування коефіцієнту індексації та те, що земельна ділянка щодо якої було нараховано земельний податок передана в іпотеку, іпотекодержателем якої є ТОВ «ФК «МАНІСТРІМ». Також, як вказав позивач, підрозділом 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено новим пунктом 52-4, згідно з яким за період з 1 березня року по 31 березня 2020 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності, що також свідчить про неправомірність нарахування земельного податку у 2020 році, у розмірі якому було нараховано у 2017-2019 рр. Позивач вказав, що згідно з роздруківки даних ДЗК земельна ділянка к.н. :01:001:1383 та земельна ділянка к.н. :02:002:0295 накладаються одна на одну та відповідно земельний податок буде нараховано як власнику земельної ділянки к.н. :01:001:1383 так і власнику земельної ділянки к.н. :02:002:0295, що суперечить нормам чинного земельного та податкового законодавства, зокрема заборонена подвійна плата користування однією й тією ж земельною ділянкою. Також, позивач наголосив, що ДПС України покладає обов`язок на контролюючий орган здійснювати нарахування земельного податку до 01 липня поточного року та у разі, якщо контролюючий орган не виконує своїх обов`язків з нарахування відповідних податків, відповідальність у такому разі не повинна покладатись на платника податків.

18.03.2021р. до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Так, відповідач вказав, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником земельної ділянки загальною площею - 1,84 га, яка знаходиться за адресою: земельні ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1383, цільове призначення - для будівництва та експлуатації об`єктів комерційного, громадського та складського призначену у складі торгівельно-складского комплексу для обслуговування жителів території громадй Овідіопольського району. Відповідач вказав, що: рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від №337-VI розмір ставки земельного податку, % від нормативної грошової оцінки землі (НТО) для власників земельних ділянок (юридичних та фізичних осіб), які мають належним чином оформлене право власності на земельну ділянку складає 1%; рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 30.11.2017р. №19-VII розмір ставки земельного податку, % від нормативної грошової оцінки землі (НТО) для власників земельних ділянок (юридичних та фізичних осіб), які мають, належним чином оформлене право власності на земельну ділянку складає 1%; рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2018р. №443- VII розмір ставки земельного податку, за земельні ділянки, нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), встановлено ставку податку « 03- Землі громадської забудови (03:15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадсько/ забудови) -1%; рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 12 червня 2019 року № 1016«Елементи плати за землю» встановлено ставку податку: « 03 Землі громадської забудови (03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) - 1 % від нормативної грошової оцінки (незалежно від місцезнаходження)». Поряд з цим, як вказав відповідач, відповідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земель району від 21.04.2020р. № 1477, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею - 1,84 га, яка знаходиться за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , становить 12 046262,09 грн. Враховуючи вищевикладене, земельний податок з фізичних осіб по Прилиманській сільській раді ОСОБА_1 становить 12 046262,09 * 1% - 120462,62 гривень. Відповідач вказав, що фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку не є платниками земельного податку за земельні ділянки, що належать їм на правах власності або постійного користування та використовуються ними для провадження господарської діяльності, і відповідно звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, проте позивачем інформація про використання зазначеної земельної ділянки у своїй господарській діяльності за ф. №20-ОПП на момент винесення оскаржуваних податково повідомлень-рішень не подавалась. Поряд з цим, як вказав відповідач, податкове зобов`язання може бути нараховане за податкові(звітні) періоди в межах строків, визначених п.102.1 ст.102 цього Кодексу.

22.03.2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якій позивач посилаючись на обґрунтування викладені у позовній заяві просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення -ріщення. Водночас, позивач наголосив на тому, що відповідачем не заперечується той факт, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, до 1 липня поточного року. Відтак, як зазначив позивач, відповідач визнає той факт, що контролюючим органом грубо порушено приписи п. 286.5 ст. 286 ПК України, що як наслідком свідчить про протиправність оскаржуваних ППР, які покладають на платника податків надмірний тягар зі сплати податків, через протиправні дії ГУ ДПС в Одеській області. Щодо доводів відповідача, стосовно подання ф.20-ОПП, позивач вказав, що він є суб`єктом господарювання, як ФОП та перебуває на спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку 3 група 5%. В той же час, у платників єдиного податку, у яких особливе оподаткування відсутнє згідно ПК України взагалі таке поняття як об`єкт оподаткування, а ф.20-ОПП подається за умови створення, реєстрації чи відкриття об`єкту оподаткування, а факт подання, чи не подання певної форми/звіту не може ставити під сумнів факт використання земельної ділянки у господарській діяльності.

Представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем - платником єдиного податку (3 група) та згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів його діяльності відносяться: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний) 81.21 Загальне прибирання будинків 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів 81.29 Інші види діяльності із прибирання 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 81.30 Надання ландшафтних послуг.

Станом на 01.06.2020р. ОСОБА_1 належало на праві власності земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1383, цільове призначення для будівництва та експлуатації об`єктів комерційного, громадського та складського призначення у складі торгівельно-складського комплексу для обслугування жителів території громади Овідіопольського району.

01.06.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішенн:

-№87342-5306-1503, яким визначено земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 120 464,62грн.(а.с.209 т.1);

-№87343-5306-1503, яким визначено земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 120 464,62грн.(а.с.209 т.1);

-№87344-5306-1503, яким визначено земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 120 464,62грн.(а.с.208 т.1);

-№87345-5306-1503, яким визначено земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 120 464,62грн.(а.с.208 т.1).

Не погоджуючимь із прийняттям вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;и земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 287.1 ст.287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1 ст.286 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п.п.297.1.4 п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.07.2020р.)платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно п.п.297.1.4 п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 01.07.2020р.) платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податків і зборів податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що фізичні особи -підприємця - платники єдиного податку не є платниками земельного податку за земельні ділянки, що належать їм на праві права власності або постійного користування та використовуються для провадження господарської діяльності і звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності.

Згідно п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, відповідно до п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України позивач, як платник з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, звільняється від його сплати за сукупності таких умов:

1) позивач має бути зареєстрований як платник єдиного податку першої - третьої груп;

2) земельна ділянка використовується у провадженні господарської діяльності. При цьому використання земельної ділянки у провадженні господарської діяльності має бути реальним.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 використовується вказана земельна ділянка у провадженні господарської діяльності, до суду надано не було.

Щодо посилання позивача на те, що згідно п.286.5. ст.285 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу та відповідно оскаржувані рішення прийняті з порушенням спеціального строку, а в частині земельного податку за 2017 рік взагалі з порушенням строку 1095 днів, суд встановив наступне.

Пунктом 102.1. ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Абзацем 11 п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та те, що контролюючим органом визначено суму грошових зобов`язань не пізніше закінчення 1095 дня передбачених пунктом 102.1. ст.102 Податкового кодексу України, з урахуванням зупинення з 18.03.2020р. перебігу строків давності, передбачених цією статтею, суд вважає, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення рішення, якими визначено земельний податок з фізичних осіб за 2017-2020 роки з дотриманням строків Податкового кодексу України.

Щодо сумніву позивача у правильності визначення розміру плати за землю, суд зазначає наступне.

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від №337-VI від 14.07.2016р. розмір ставки земельного податку, % від нормативної грошової оцінки землі (НТО) для власників земельних ділянок (юридичних та фізичних осіб), які мають належним чином оформлене право власності на земельну ділянку складає 1% (а.с.211-214 т.1).

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 30.11.2017р. №19-VII розмір ставки земельного податку, % від нормативної грошової оцінки землі (НТО) для власників земельних ділянок (юридичних та фізичних осіб), які мають, належним чином оформлене право власності на земельну ділянку складає 1%(а.с.215-217 т.1).

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2018р. №443 - VII розмір ставки земельного податку, за земельні ділянки, нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), встановлено ставку податку « 03- Землі громадської забудови (03:15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) -1% (а.с.219-223 т.1).

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 12 червня 2019 року № 1016«Елементи плати за землю» встановлено ставку податку: « 03 Землі громадської забудови (03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) - 1 % від нормативної грошової оцінки (незалежно від місцезнаходження)»(а.с.225-227 т.1).

Разом з тим, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області разом з листом №473 від 14.05.2020р. направлено на адресу Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області, зокрема, витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земель району(а.с.206).

Так, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земель району від 21.04.2020р. № 1477, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею - 1,84 га, яка знаходиться за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , становить 12 046262,09 грн.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наданої на виконання ст.286 Податкового кодексу України інформації, необхідної для обчислення і справляння плати за землю, контролюючим органом правомірно визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 120462,62 грн.(1% від 12 046262,09 грн.).

Щодо посилання представника позивача на те, що спірна земельна ділянка накладається з іншою земельною ділянкою, перебуванням земельної ділянки в іпотеці та непомірність тягара нарахованого за 2017 -2020 роки земельного податку у 2020 році, суд зазначає, що вказані обставини не спростовують наявність заборгованості у позивача, у власності якого у спірний період перебувала земельна ділянка, плати за землю у вищевказаному розмірі та не можуть бути підставою для скасування правомірно прийнятих податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС в Одеській області № 87345-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87344-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87343-5306-1503 від 01.06.2020 р., №87342- 5306-1503 від 01.06.2020 р.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2021р.

Суддя К.О. Танцюра

.