Справа № 640/17611/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної охорони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, суддя Головань О.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління державної охорони України про визнання дій відповідача стосовно невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка ОСОБА_2 (старшого офіцера безпеки капітана Управління державної охорони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який 29.10.2016 року загинув під час проходження військової служби - бездіяльністю; зобов`язання відповідача скласти та направити подання до Державного казначейства України для проведення виплати членам сім`ї загиблого під час виконання ним обов`язків військової служби старшого офіцера безпеки Управління державної служби охорони ОСОБА_2 , дружині ОСОБА_1 , батьку - ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги згідно з ч.2 пп.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із змінами та доповненнями № 2012-ХІІ від 20.12.1991 року.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління державної охорони України подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

Підстав, які б свідчили про виникнення підстав для розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін, як те просив скаржник, колегія суддів не знаходить, а скаржником не наведено мотивів у клопотанні щодо даного питання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , 06.10.1985 року проходив військову службу за контрактами в Управлінні державної охорони України.

Наказом УДО України від 04.11.2016 р. №523-ос "Щодо особового складу" ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю.

27.02.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до УДО України з заявою про проведення їй виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, в порядку п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказана заява розглянута на засіданні Комісії з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності УДО України 04.03.2019 р.

До заяви додано копії контракту, паспортів позивачки та її чоловіка, свідоцтва про шлюб і про смерть.

Згідно з протоколом №89 від 04.03.2019 р. за результатами розгляду заяви Комісія дійшла висновку про те, що п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975, визначений вичерпний перелік документів, які подаються членами сім`ї померлого військовослужбовця для отримання одноразової грошової допомоги, натомість до заяви додано не весь пакет документів, про що позивачку повідомлено письмово.

03.04.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до начальника УДО України з заявою про отримання копій документів - витягу з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, витяг з особової справи про склад сім`ї, документи, що свідчать про причини і обставини загибелі.

Листом від 08.05.2019 р. №2/6-404 надано відповідні копії, а щодо документів, що свідчать про причини і обставини загибелі, повідомлено, що для їх отримання необхідно звернутися до органу досудового розслідування.

Листом Слідчого управління Головного управління Національної поліції України від 11.06.2019 р. за №12665/125/23/2-19 позивачку повідомлено про те, що Слідчим управлінням проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0015000 від 30.10.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, по факту смерті ОСОБА_2 , яким встановлено наступне.

ОСОБА_2 29.10.2016 р. приблизно до 02 години 15 хвилин разом зі своїми знайомими перебував за адресою: м. Київ, вул. Бажана, після чого на таксі поїхав за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, де був припаркований його автомобіль, звідки, не забираючи свій автомобіль, на таксі поїхав до нічого клубу "Стрелка", що розташований по вул. Івана Сергієнка, 1 в м. Києві .

У вказаному закладі ОСОБА_2 пробув приблизно з 03 години 56 хвилин до 04 години 26 хвилин 30.10.2016 р., після чого разом з невстановленою особою пішов у невідомому напрямку.

31.10.2016 р. приблизно о 14 годині 20 хвилин по вул. Пухівській, 3 в м. Києві біля озера "Алмазне" навпроти "Монетного двору" було виявлено труп ОСОБА_2 , під час огляду якого виявлено відсутність власних речей та ключів від автомобіля. Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала від комбінованого отруєння - отруєння етанолом та клозапіном.

20.06.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до УДО України з заявою провести їй виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, в порядку п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказана заява розглянута на засіданні Комісії з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності УДО України 10.07.2019 р.

Згідно з протоколом №94 від 10.07.2019 р. за результатами розгляду заяви встановлено, що згідно з п. 5 Порядку № 975 ОСОБА_2 має право на отримання третини від загальної суми, визначеної п. 16-3 Закону.

Також згідно аб. 5 п. 10 Порядку до заяви необхідно надати документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

У листі Слідчого управління Головного управління Національної поліції України від 11.06.2019 р. за №12665/125/23/2-19 зазначена інформація відсутня, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви відсутні.

Листом Слідчого управління Головного управління Національної поліції України від 03.09.2019 р. за №19448/125/23/2-19 ОСОБА_2 повідомлено про те, що смерть настала внаслідок вчинення відносно ОСОБА_2 невстановленими особами кримінального правопорушення. Дані, які б давали підстави припускати, що смерть ОСОБА_5 може бути пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушень, або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

03.09.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до УДО України з заявою провести їй виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, в порядку п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також з аналогічними заявами 11.09.2019 р. звернулися батьки ОСОБА_2 .

Вказана заява розглянута на засіданні Комісії з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності УДО України 10.10.2019 р.

Згідно з протоколом №95 від 10.10.2019 р. за результатами розгляду заяви встановлено, що згідно аб. 5 п. 10 Порядку до заяви необхідно надати документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

У листі Слідчого управління Головного управління Національної поліції України від 03.09.2019 р. за №19448/125/23/2-19 зазначена інформація відсутня, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви відсутні.

Зокрема, зазначено, що у листі міститься лише припущення щодо того, що смерть не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, тоді як розслідування триває.

10.02.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до УДО України з заявою провести їй виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, в порядку п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказана заява розглянута на засіданні Комісії з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності УДО України 16.03.2020 р.

Згідно з протоколом №1 від 16.03.2020 р. за результатами розгляду заяви встановлено, що згідно аб. 5 п. 10 Порядку до заяви необхідно надати документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Такого документа не надано, і готується запит до правоохоронних органів з метою отримання підтверджуючих даних, і підстави для задоволення заяви відсутні.

Листом від 17.10.2020 р. на адресу Головного управління Національної поліції України скеровано відповідний запит.

Листом Головного управління Національної поліції України від 26.03.2020 р. за №7355/125/23/5/02-2020 у відповідь на звернення повідомлено про те, що смерть настала внаслідок вчинення відносно ОСОБА_2 невстановленими особами кримінального правопорушення. Дані, які б давали підстави припускати, що смерть ОСОБА_2 може бути пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушень, або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (станом на 30.10.2016 р.) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (станом на 30.10.2016 р.) початком проходження військової служби вважається: 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб" від 04.03.1998 р. № 160/98-ВР на військовослужбовців Управління державної охорони України поширюється законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 як дружина ОСОБА_2 є членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, що встановлювалося відповідачем під час розгляду її заяви (протокол №94 від 10.07.2019 р.).

Згідно з п. 3, 4, 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається у разі: 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Згідно з п. 10 Порядку № 975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця.

Зокрема, до заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Як встановлено судом першої інстанції причини та обставини смерті військовослужбовця містяться в документах слідчого органу, оскільки за фактом смерті ОСОБА_2 . Слідчим управлінням проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0015000 від 30.10.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно даних, що викладені у листах від 11.06.2019 р. за №12665/125/23/2-19 та від 03.09.2019 р. за №19448/125/23/2-19, надано інформацію про встановлені обставини смерті ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_2 29.10.2016 р. приблизно до 02 години 15 хвилин разом зі своїми знайомими перебував за адресою: м. Київ, вул. Бажана , після чого він на таксі поїхав за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, де був припаркований його автомобіль, звідки, не забираючи свій автомобіль на таксі поїхав до нічого клубу "Стрелка", що розташований по вул. Івана Сергієнка, 1 в м. Києві .

У вказаному закладі ОСОБА_2 пробув приблизно з 03 години 56 хвилин до 04 години 26 хвилин 30.10.2016 р., після чого разом з невстановленою особою пішов у невідомому напрямку.

31.10.2016 р. приблизно о 14 годині 20 хвилин по вул. Пухівській, 3 в м. Києві біля озера "Алмазне" навпроти "Монетного двору" було виявлено труп ОСОБА_2 , під час огляду якого виявлено відсутність власних речей та ключів від автомобіля. Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала від комбінованого отруєння - отруєння етанолом та клозапіном.

Смерть настала внаслідок вчинення відносно ОСОБА_2 невстановленими особами кримінального правопорушення. Дані, які б давали підстави припускати, що смерть ОСОБА_2 може бути пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушень, або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Оскільки кримінальне провадження не завершене, в будь-якій іншій формі інформація про обставини та причини смерті не може бути надана.

Слідчим органом не надано інформації про те, що кримінальне провадження володіє фактами щодо можливого зв`язку смерті ОСОБА_2 з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача та посилаючись на відсутність підстав для висновку про те, що смерть ОСОБА_2 може бути пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушень, або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, відповідач не зазначає які, на його думку докази відсутності такого зв`язку підтверджують, з огляду на встановлені під час кримінального провадження обставини.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова у задоволенні заяви є обґрунтованою.

Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем приймалися рішення по суті заяви позивача про відмову у їх задоволенні і згідно змісту останнього протоколу підставою для відмови зазначено відсутність документа на підтвердження висновку про те, що смерть ОСОБА_2 може бути пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушень, або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи самогубства, що передбачено п. 10 Порядку № 975.

За таких підстав наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, оформленого протоколом, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Для повного захисту порушеного права позивача відповідно до ст. 9 КАС України суд мав підстави для виходу за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду заяви.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної охорони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.