Справа № 804/958/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 804/958/16
(суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Макарової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Управління МВС України на Придніпровській залізниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №804/958/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці (далі відповідач-1), Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, згідно з яким, просив суд:

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці видати трудову книжку та фінансові документи, а саме: довідку про середньомісячне грошове забезпечення за 2015 рік, з зазначенням, яке грошове забезпечення він отримував за кожен календарний день у 2015 році; довідку про його повне грошове забезпечення за 2015 рік для заповнення Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік;

- довідки з деталізованим розрахунком про: компенсацію за дні невикористаної чергової відпустки за 2015 рік; одноразову грошову допомогу при звільненні; довідку для центру зайнятості населення про грошове забезпечення за останні шість місяців 2015 року;

- визнати незаконним та зобов`язувати УМВС України на Придніпровській залізниці скасувати наказ № 83 о/с від 04.09.2015 року в частині звільнення його з органів внутрішніх справ України в запас за п. 64 г (через скорочення штатів) з 04.09.2015 року, зобов`язати винести наказ про переведення його з посади старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 04.09.2015 року та занести відповідні записи у трудову книжку;

- зобов`язати ГУМВС України в Дніпропетровській області видати наказ про прийняття його для подальшого проходження служби на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області у зв`язку з переведенням з посади старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці з 04.09.2015 року та занести відповідний запис у трудову книжку;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці нарахувати та виплатити грошове забезпечення, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 року по дату винесення наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області про переведення його на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 04.09.2015 року, у розмірі його повного середньомісячного грошового забезпечення, яке він отримував у 2015 році;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно ст. 235 КЗпП України у розмірі його повного середньомісячного грошового забезпечення, яке він отримував у 2015 році, розраховуючи його за кожен календарний день з 04.09.2015 року по дату фактичного отримання трудової книжки;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці нарахувати та виплатити мені моральну шкоду за грубе порушення його конституційних прав, грубе порушення вимог законодавства про працю та позбавлення його засобів для існування у розмірі його повного річного середньомісячного грошового забезпечення, яке він отримував у 2015 році;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці перерахувати грошове забезпечення, яке отримане у серпні місяці 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок чого перерахувати суму одноразової матеріальної допомоги при звільненні та здійснити дані фінансові виплати відповідно до перерахунку;

- в зв`язку з ліквідацією, зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці в порядку, передбаченому ст. 107 Цивільного кодексу України передати зобов`язання вчинити певні дії та здійснити виплати матеріального характеру своєму правонаступнику ГУМВС України в Дніпропетровській області (т.1 а.с.4-19).

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 в межах справи №804/958/16 звернувся до суду з уточненим позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України згідно з яким, просив суд:

- визнати протиправним та зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, скасувати наказ №80 о/с від 21.08.2015 в частині звільнення з органів внутрішніх справ України в запас за п. 64 г (через скорочення штатів) з 31.08.2015;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, винести наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці з 31.08.2015 та занести відповідні записи у трудову книжку;

- зобов`язати ГУМВС України в Дніпропетровській області, а у разі його ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, видати наказ про прийняття ОСОБА_1 для подальшого проходження служби на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 31.08.2015, згідно з раніше погодженого рапорту та занести відповідні записи у трудову книжку;

- визнати протиправним та зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, скасувати наказ № 83 о/с від 04.09.2015 в частині звільнення з ОВС України в запас за п. 64 г (через скорочення штатів) з 04.09.2015, та занести відповідні записи у трудову книжку;

- зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, внести зміни в наказ про прийняття для подальшого проходження служби на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 31.08.2015, вважаючи працюючим з 04.09.2015, та занести відповідні записи у трудову книжку;

- поновити строк на звернення до суду з позовними вимогами у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, як пропущений з поважних причин;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, спростувати неправдиві дані, внесені до подання про звільнення ОСОБА_2 з ОВС через скорочення штатів і службової характеристики, скласти і видати подання, службову характеристику з об`єктивним урахуванням особистого вкладу ОСОБА_1 в роботу УМВС України на Придніпровській залізниці;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 по фактичну дату винесення відповідного судового рішення та винесення наказу Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області про переведення на посаду у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у розмірі повного середньомісячного грошового забезпечення, яке отримував у 2015 році із розрахунку його середньоденного грошового забезпечення, яке складало 131,74 грн., вказавши повну суму грошового забезпечення;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн.;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, моральну шкоду за несвоєчасну видачу трудової книжки, що призвело до грубого порушення вимог законодавства про працю у сумі 1000,00 грн.;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, моральну шкоду за протиправне звільнення, грубе порушення моїх конституційних прав, грубе порушення вимог законодавства про працю та позбавлення мене засобів для існування у сумі 60000,00 грн.;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України судові витрати, а саме:

1) за видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.09.2015 у сумі 60,90 грн

2) почтові витрати від 01.10.2015 у сумі 9,10 грн

3) почтові витрати від 06.10.2015 року у сумі 12 грн

- у разі задоволення позовних вимог вирішити питання про повернення з державного бюджету України на користь позивача грошових коштів за сплату судових зборів:

1) за оплату судового збору в ДОАС у сумі 487,20 грн;

2) за оплату судового збору в ДААС в сумі 536,80 грн;

3) за оплату судового збору в ВАСУ в сумі 584,64 грн;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ, перерахувати та стягнути на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення, яке отримав у серпні та вересні 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок, перерахувати суму грошового забезпечення за серпень та вересень 2015 року та суму одноразової матеріальної допомоги при звільненні та здійснити дані фінансові виплати відповідно до перерахунку, вказавши суму;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ, перерахувати та стягнути грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, в сумі - 3281,21 грн (т.3 а.с. 178-202).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Визнав протиправним та скасував наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 83 о/с від 04 вересня 2015 року, яким внесено зміни до наказу № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині виправлення дати звільнення ОСОБА_1 з 31 серпня 2015 року на 04 вересня 2015 року.

Зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України поновити ОСОБА_1 на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України з 05 вересня 2015 року.

Стягнув з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 20421,75 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив (т.4 а.с.73-83, 221-226).

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року в частині вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу; стягнення грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн; стягнення грошової компенсації за період вимушеного прогулу; перерахування та сплату грошового забезпечення із встановленням премії, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2015 рік; стягнення судових витрат, повернення судового збору та про встановлення судового контролю - скасовано і направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Змінено мотивувальну частину постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року з врахуванням висновків, наведених у цій постанові Верховного Суду, а також змінено абзац 4 резолютивної частини постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та викладено його в наступній редакції:

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці з 05 вересня 2015 року.

В решті - вказані рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін (т.5 а.с.150-171).

19 травня 2021 року ОСОБА_1 в межах справи №804/958/16 звернувся до суду з уточненим позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України згідно з яким, просив суд:

- розрахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України грошове забезпечення, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 по 22.12.2016 фактичну дату винесення відповідного судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного у відповідності до чинного законодавства на час винесення судового рішення та у відповідності до постанови Верховного суду України від 21.09.2017 по справі № 6-2597цс16 без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів:

138,16 грн. х 475 днів вимушеного прогулу = 65626 грн. 20421,75 грн. (виплачене грошове забезпечення) = 45204, 25 грн;

- стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадках відсутності достатніх коштів або у випадках ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно ст. 235 КЗпП України у розмірі: 138, 16 грн. х 475 днів (термін затримки видачі трудової книжки, який стався з вини відповідача-1) = 6217, 20 грн.;

- стягнути судові витрати, а саме: за видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 01.09.2015 у сумі 60 грн. 90 коп., поштові витрати від 01.10.2015 у сумі 09 грн. 10 коп., поштові витрати від 06.10.2015 у сумі 12 грн. 00 коп.;

- у разі задоволення позовних вимог вирішити питання про повернення грошових коштів за сплату судових зборів: за оплату судового збору в ДОАС в сумі 487 грн. 20 коп., за оплату судового збору в ДААС в сумі 536 грн 80 коп, за оплат судового збору в ВАСУ в сумі 584 грн 64 коп, грошові кошти витрачені позивачем на квиток у 2016 році у зв`язку з відвідуванням засідання ВАСУ;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації МВС України перерахувати та стягнути на корить позивача грошове забезпечення, яке позивач отримав у серпні та вересні 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок чого перерахувати суму грошового забезпечення за серпень та вересень 2015 року та суму одноразової матеріальної грошової допомоги при звільненні та здійснити дані фінансові виплати відповідно до перерахунку, вказавши суму;

- зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерства внутрішніх справ перерахувати та стягнути на користь грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, сумі: 138, 16 грн. х 35 = 4835, 6 грн. 1329, 69 грн. (виплачена компенсація) = 3505, 91 грн.

- розрахувати щомісячну премію за червень вересень 2015 року. З урахуванням вкладу позивача в роботу (не притягнення до дисциплінарної відповідальності, сумлінне виконання своїх функціональних обов`язків), яка не може бути менше ніж в розмірі 10 відсотків від посадового окладу позивача, встановивши премію - 100 % від посадового окладу позивача, та як наслідок чого перерахувати суму грошового забезпечення за червень вересень 2015 року (т.6 а.с.45-46).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позов задоволено частково.

Суд, стягнув на корить ОСОБА_1 з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці частину грошового забезпечення позивача, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 по 22.12.2016 у розмірі 25032,89 грн.

Стягнув на корить ОСОБА_1 з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки з 05.09.2015 по 06.11.2015 у розмірі 6079,04 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 частину судових витрат у розмірі 886,32 грн. в рівних частках (т.6 а.с.67-71).

Рішення суду мотивовано тим, що остаточно сума яка підлягає стягненню з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровської залізниці становить 25032,89 грн (45454, 64 грн - 20421,75 грн, що були виплачені позивачу відповідачем). При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у спірних правовідносинах грошова компенсація за несвоєчасну видачу трудової книжки становить, виходячи з розрахунку 44 дні х 138,16 грн. Вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати позивачу грошове забезпечення, яке останній отримав у серпні та вересні 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок, перерахувати суми грошового забезпечення за цей період та суму одноразової матеріальної допомоги при звільненні та здійснити дані фінансові виплати відповідно до перерахунку, задоволенню не підлягають, оскільки зміна відсоткової ставки преміальних виплат є правом керівника, а не його обов`язком та здійснюється керівником на власний розсуд. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині перерахунку грошової компенсації за невикористану чергову відпустку, суд виходив з того, що таку компенсацію позивачу виплачено у сумі 1329,69 грн згідно з довідкою № 84 від 05.09.2016 року. Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги викладені в уточненій позовні заяві від 19.05.2021 року є збільшеними, а отже у відповідності до ч. 2, 3 ст. 47 КАС України не можуть бути розглянуті по суті судом першої інстанції в межах адміністративного провадження № 804/958/16.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким:

3.1 Розрахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерства внутрішніх справ України грошове забезпечення, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 по 22.12.2016 фактичну дату винесення відповідного судового рішення ДОАС у відповідності до чинного законодавства на час винесення судового рішення та у відповідності до постанови Верховного суду України від 21.09.2017 по справі № 6-2597цс16, без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів: 138,16 гри. х 475 днів вимушеного прогулу (як розраховувала колегія суддів ДОАС в 2016 році)= 65626 гри - 20421,75 грн. (виплачене грошове забезпечення) = 45204,25 грн.

3.2 Стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно ст. 235 КЗпП України у розмірі: 138,16 грн. х 45 днів, термін затримки видачі трудової книжки, який стався з вини Відповідача - 1) = 6217,20 грн.

3.3 Стягнути судові витрати, а саме:

- за видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.09.2015 у сумі 60 гривень 90 коп.;

- почтові витрати від 01.10.2015 у сумі 09 гривень 10 коп.;

- почтові витрати від 06.10.2015 у сумі 12 гривень 00 коп.

3.4 У разі задоволення його позовних вимог вирішити питання про повернення грошових коштів за сплату судових зборів:

- за сплату судового збору в ДОАС з сумі 487 грн. 20 коп.;

- за оплату судового збору в ДААС в сумі 536 грн. 80 коп.;

- за оплату судового збору в ВАСУ в сумі 584 грн. 64 коп.

- грошові кошти витрачені ним на квиток коли їздив в 2016 році на засідання до ВАСУ.

3.5 Зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації МВС України перерахувати та стягнути на його користь грошове забезпечення, яке він отримав у серпні та вересні 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок чого перерахувати суму грошового забезпечення за серпень та вересень 2015 року та суму одноразової матеріальної допомоги при звільненні та здійснити: фінансові виплати відповідно до перерахунку, вказавши суму.

3.6 Зобов`язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ перерахувати та стягнути йому грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, в сумі: 138,16 грн х 35 = 4835,6 грн. 1329,69 грн. (виплачена компенсація) = 3505,91 грн.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що в уточненій позовній заяві є вимоги щодо незгоди позивача з відсотковим розміром виплаченої премії. Позивач зазначає про те, що суд першої інстанції в порушення вимог частини 5 статті 242 КАС України недостатньо мотивував своє рішення, не навів алгоритму розрахунку судових витрат.

Згідно з відзивами на апеляційну скаргу, відповідачі просять залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління МВС України на Придніпровській залізниці зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволені позову відмовити повністю (т.6 а.с.153-156).

В апеляційній скарзі посилається на неправомірне та безпідставні визначення судом першої інстанції середньоденного грошового забезпечення позивача в розмірі 138,16 грн. Зазначає, що отримання позивачем трудової книжки відбулось 06.11.2015 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо:

1) зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

2) стягнення грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн;

3) стягнення грошової компенсації за період вимушеного прогулу;

4) перерахування та сплату грошового забезпечення із встановленням премії, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2015 рік;

5) стягнення судових витрат, повернення судового збору та про встановлення судового контролю.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою - третьою статті 44 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) обумовлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що після відкриття провадження у справі за предметом позову, визначеним прохальною частиною позовної заяви, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву. При цьому, норми КАС України дозволяють позивачу скористатись таким правом до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Такий правовий підхід щодо застосування норми процесуального права - статті 47 КАС України викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16, від 30 серпня 2021 року у справі №520/11672/19, який у відповідності до положень ч.5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, судовому перегляду підлягають позовні вимоги заявлені позивачем у позовній заяві від 19 вересня 2016 року (т.3 а.с. 178-202) в частині, що були направлені на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. При цьому, як наслідок, позовні вимоги (підстави позову), що були заявлені позивачем в подальшому, задоволенню не підлягають, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до суду з новим окремим позовом у загальному порядку з такими вимогами.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи положення вищезазначеної норми, а також те, що доводи та вимоги апеляційної скарги позивача не містять вимог до суду апеляційної інстанції та обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права щодо цієї частини позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Між тим, суд апеляційної інстанції враховує наявність в матеріалах справи довідки начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 29.11.2016 року №6545/ВДЗ та довідки від 07.05.2011 року №5311/103/16-2021 згідно з якими до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не надходила заява ОСОБА_1 щодо прийому на службу до підрозділів Національної поліції (т.4 а.с.53, т.6 а.с.8), доказів спростування зазначеного позивачем суду не надано.

Щодо вимоги про перерахування та сплату грошового забезпечення із встановленням премії, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Змінення відсоткової ставки преміальних виплат є правом керівника, а не його обов`язком. Реалізація такого права здійснюється керівником на власний розсуд та обумовлена особистим внеском працівника міліції в загальний результат служби та наявністю асигнувань, затверджених на грошове забезпечення. Такі повноваження керівника є дискреційними, правомірність їх здійснення не можуть бути перевірені судом під час розгляду справи.

Перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні може здійснюватися лише за умови відсутності поновлення особи на роботі. Оскарження наказу про звільнення та подальше поновлення на роботі унеможливлює подальше вирішення питання здійснення виплати (перерахунку) одноразової грошової допомоги, оскільки юридична сутність виплати такої допомоги стосується лише звільнених осіб, в протилежному випадку, поновлений працівник отримує більше фінансове забезпечення, що є неспівмірною з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Вимоги позивача щодо зобов`язання перерахувати та стягнути на його користь грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку, задоволенню не підлягають, оскільки, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем таку компенсацію у сумі 1329,69 року ОСОБА_1 виплачено згідно з довідкою № 84 від 05.09.2016 року.

Щодо вимоги про стягнення грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно з пунктом 1.1 ч. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 ч. 4 Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

При цьому для осіб працездатного віку необхідно вказати час, тривалість та місце проходження підвищення кваліфікації, яке пройшов працівник за останні два роки перед звільненням.

Трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Так у рапорті позивача від 22.09.2015 року, який адресований Голові комісії з ліквідації т.в.о. Начальника УМВС України на Придніпровській залізниці зазначено прохання надати на адресу позивача, зокрема, оригінал трудової книжки (т.1, а.с.37).

Тобто, у рапорті від 22.09.2015 року позивачем було надано згоду на відправлення йому оригіналу трудової книжки.

Проте, листом відділу кадрового забезпечення Управління МВС України на Придніпровській залізниці від 24.09.2015 за вих. № 5/5905, який позивач отримав 02.10.2015 року, висловлено прохання до позивача у найближчий час отримати його трудову книжку у відділі кадрового забезпечення Управління.

Вищевикладене свідчить про порушення відповідачем норм трудового законодавства щодо своєчасного обов`язку видачі трудової книжки, що, в свою чергу, призвело до затримки отримання її позивачем.

06.11.2015 року позивачем отримано трудову книжку. Отже, відповідно до п.4.1 Інструкції, днем звільнення позивача є 06.11.2015 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, вищезазначена норми права передбачає право особи, яку було незаконно звільнено на отримання саме середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 року № 108/95 - ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок №100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи те, що звільнення позивача відбулося 04.09.2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: липень-серпень 2015 року.

Згідно з довідкою відповідача, та відповідно до положень ПКМ України № 100 від 08.02.1995 р заробітна плата позивача за два місяці, що передували звільненню, сумарно, складає 1734,38 грн + 1734,38 = 3468,76 грн, виходячи з наступних даних: заробітна плата за 20 фактично відпрацьованих робочих дні липня - та за 15 фактично відпрацьованих робочий дні серпня.

Я наслідок, середньоденна заробітна плата дорівнює 99,11 грн, виходячи з розрахунку: 3468,76 грн : 35 відпрацьованих позивачем робочих дня = 99,11 грн.

Враховуючи тривалість робочих днів з 05.09.2015 року (наступний за звільненням день) по 06.11.2015 року (дату видачі трудової книжки) - 44 робочі дні, грошова компенсація за несвоєчасну видачу трудової книжки становить 4360,84 грн, виходячи з розрахунку 44 дні х 99,11 грн = 4360,84 грн. (де 99,11 грн середньоденне грошове забезпечення позивача за один календарний день).

При цьому, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Доводи позивача про те, що для визначення розміру його заробітної плати необхідно врахувати розмір сум нарахованих йому на картковий рахунок від Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, в липні серпні 2015 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки таке нарахування не має розшифровки сум які входять в ці виплати для можливого віднесення їх до заробітної плати позивача.

Щодо вимоги про стягнення грошової компенсації за період вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статі 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Період вимушеного прогулу склав 284 робочих дня з наступного дня після звільнення (отримання трудової книжки) 07 листопада 2015 року по час розгляду справи судом першої інстанції 22 грудня 2016 року.

Отже, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, за період з 07.11.2015 року по 22.12.2016 року, становить 28147,24 грн виходячи з розрахунку: 99,11 грн х 284 робочих дні прогулу.

Водночас, зазначена сума підлягає зменшенню на суму раніше виплачену відповідачем позивачу, на підставі Постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 20421,75 грн. Отже до стягнення з відповідача-1 на користь позивача належить сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 07 листопада 2015 року по час розгляду справи судом першої інстанції 22 грудня 2016 року у розмірі 7725,49 грн, виходячи з розрахунку: 28147,24 грн - 20421,75 грн = 7725,49 грн.

При цьому, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Проте, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції здійснено не було.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, повернення судового збору та про встановлення судового контролю, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України судові витрати, а саме:

1) за видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.09.2015 у сумі 60,90 грн

2) почтові витрати від 01.10.2015 у сумі 9,10 грн

3) почтові витрати від 06.10.2015 року у сумі 12 грн

- у разі задоволення позовних вимог вирішити питання про повернення з державного бюджету України на користь позивача грошових коштів за сплату судових зборів:

1) за оплату судового збору в ДОАС у сумі 487,20 грн;

2) за оплату судового збору в ДААС в сумі 536,80 грн;

3) за оплату судового збору в ВАСУ в сумі 584,64 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є поновлення ОСОБА_1 на роботі позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як наслідок підстав для відшкодування з відповідача на його користь сплаченого судового збору не має.

Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що законодавством України визначено інший порядок для повернення сплаченої суми судового збору, який здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для стягнення з УМВС України на Придніпровській залізниці на користь позивача 60,90 грн за видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.09.2015 року в рахунок відшкодування судових витрат, оскільки враховуючи положення статті 132 КАС України зазначені витрати не належать до судових витрат, так як витяг не є доказом що стосується предмету спору у цій справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для стягнення з УМВС України на Придніпровській залізниці на користь позивача поштових витрат від 01.10.2015 у сумі 9,10 грн та почтових витрат від 06.10.2015 року у сумі 12 грн, оскільки доказів понесення таких витрат, що були б пов`язані з розглядом цієї справи позивач суду не надав. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що позовну заяву датовано 12.10.2015 року (т.1 а.с.19), а тому не має підстав вважати, що такі поштові витрати пов`язані саме з розглядом цієї справи.

Оскільки суд першої інстанції стягнув з відповідачів судові витрати у розмірі 886,32 грн не навівши обґрунтувань щодо підстав для такого стягнення суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та, як наслідок відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування позивачу таких витрат.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, а тому враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів того, що існує велика ймовірність невиконання відповідачем судового рішення, підстав для його встановлення не має.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, рішення суду першої інстанції: скасувати в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 : частини грошового забезпечення позивача, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 року по 22.12.2016 року у розмірі 25032,89 грн, в частині грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки з 05.09.2015 по 06.11.2015 у розмірі 6079,04 грн та позов в цій частині задовольнити частково; скасувати в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ на користь позивача судових витрат у розмірі 886,32 грн відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування позивачу таких витрат.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління МВС України на Придніпровській залізниці задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №804/958/16 скасувати в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 : частини грошового забезпечення позивача, за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 року по 22.12.2016 року у розмірі 25032,89 грн, в частині грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки з 05.09.2015 по 06.11.2015 у розмірі 6079,04 грн та частини судових витрат у розмірі 886,32 грн в рівних частках та позов в цій частині вимог задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.09.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 4860,84 гривень, який визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 22.12.2016 року в розмірі 7725,49 гривень, який визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Відмовити у задоволені позовних вимог щодо стягнення частини судових витрат у розмірі 886,32 грн в рівних частках.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №804/958/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02 грудня 2021 року.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко