Справа № 663/1413/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 663/1413/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018, 2019, 2020 роки;

- зобов`язати Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області призначити ОСОБА_1 з 22 лютого 2021 року пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

- зобов`язати Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області перерахувати і виплатити, а також в подальшому нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 підвищення (надбавки) до пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою пенсією і пенсією, яку позивач мав отримувати відповідно до формули передбаченої ст.ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 17.07.2014 року по 21.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.02.2021 року вперше звернувся із заявою до Скадовського ОУПФУ про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону. Відповідач повідомив позивачу, що йому вже призначено пенсію, а тому заява залишена без розгляду.

Вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Станом на день призначення пенсії позивачу виповнилось повних 60 років, а тому пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинна бути призначена за будь-яких умов. Відповідачі замість того, щоб призначити йому пенсію за віком з урахуванням показників середньої заробітної плати в Україні за 2018, 2019, 2020 роки, зробили перерахунок пенсії без урахування вказаних показників.

Крім того, виконали нарахування пенсії, що не відповідає вимогам закону і суперечить існуючій формулі обчислення пенсії, таким чином значно зменшивши її.

Відповідачі умисно підмінюють поняття «призначення пенсії» поняттям «переведення з одного виду пенсії на інший». Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалася пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Крім того, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2014 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2011-2013 роки.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими, зазначив, що згідно з ч. 3 статті 45 Закону №1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При переведенні особи з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, на пенсію за віком відповідно Закону № 1058 застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при обчисленні пенсії відповідно до Закону № 1058 в році, в якому особа звернулася за призначенням пенсії згідно з Законом № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", але не менше показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2012-2014 рік (2700,98 грн.), з урахуванням якого перераховано пенсії, що були призначені до 2015 року.

Розрахунок пенсії позивача, що підтверджується матеріалами пенсійної справи, проведено відповідно до пункту 2-1 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням норм статті 27 та статті 28 цього закону, також з урахуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку попереднього виду пенсії.

Вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати і виплатити, а також в подальшому нараховувати і виплачувати підвищення (надбавки) до пенсії відповідно до ст.42 Закону №1058 безпідставні, оскільки стаття 42, на яку посилається позивач, не передбачає підвищення (надбавки) до пенсії, а передбачає лише індексацію та перерахунок пенсії.

Таким чином, розмір пенсії за вислугу років, та пенсії за віком визначається за формулою передбаченою ст. 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону 1058, тому різниця в розрахунку відсутня.

Відповідно до п. 2 ст. 28 Закону № 1058 перерахунок пенсії позивачу можливо буде здійснити лише в разі досягнення 65 років, у розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати визначеної Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

З огляду на вищезазначене, управління вважає, що для врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 - 2020 роки, при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком підстав немає.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області (, вулю 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036) призначити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 22 лютого 2021 року пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області (, вулю 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036) судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання щодо скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021року та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 має страховий стаж роботи з 1977 року по 2014 рік, а саме 36 років 2 дні, в галузі освіти 27 років 10 місяців і 17 днів.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

17.07.2014 року йому призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 17.07.2014 року по 21.02.2021 року одержував пенсію за вислугу років (працівник освіти).

22.02.2021року особисто ОСОБА_1 була подана заява про призначення/перерахунок пенсії за його підписом, згідно якої здійснено перехід на інший вид пенсії та виконано перерахунок пенсії.

З 22.02.2021 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (рішення № 97 від 25.02.2021р.).

22.02.2021 року, 15.03.2021 року та 03.04.2021 року ОСОБА_1 звертався з зверненнями до Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області стосовно пенсійного забезпечення, на які відповіді отримав вчасно у строки передбачені Закону України «Про звернення громадян». Інших заяв про призначення пенсії від ОСОБА_1 не надходило.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В силу частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 вищевказаного Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 31.10.2018 року по справі № 876/5312/17.

Як було встановлено судом першої інстанції, у випадку позивача мало місце призначення пенсії відповідно до Закону від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Таким чином, позовні вимоги в частині призначення позивачу з 22 лютого 2021 року пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування та виплати різниці між фактично отриманою пенсією і пенсією, яку позивач мав отримувати відповідно до формули передбаченої ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 17.07.2014 року по 21.02.2021 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передчасності заявлених вимог, оскільки такі вимоги повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, якщо дії, бездіяльність чи рішення ГУ ПФУ у 2014 році будуть визнані протиправними.

Щодо позовних вимог до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, колегія суддів вважає є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судами, позивач звертався з заявами не до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, а до Відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, а тому ефективним способом захисту поновлення прав позивача є звернення з позовом до ГУ ПФУ у Херсонській області.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.