Справа № 337/4227/20(ЗП/280/51/21)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 337/4227/20(ЗП/280/51/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Татаринов Д.В.) у справі №337/4227/20 (ЗП/280/51/21) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про стягнення інфляційних витрат та сплату трьох процентів річних,-

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, в якому просить стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 03.02.2014 по 02.10.2020 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2012 у справі №2-а/0825/54/2012, у загальній сумі 9037,75 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, відповідачем не було виконано вимог встановлених постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2012 у справі №2-а/0825/54/2012, якою позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні витрати та три проценти річних за період з 03.02.2014 по 02.10.2020 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2012 у справі №2-а/0825/54/2012, у загальній сумі 9037,75 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин та порушено права позивача щодо захисту майнових інтересів, зокрема від знецінення коштів, які виникли на підставі вказаних невиконаних відповідачем рішень судів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами апелянта та просить залишити рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року без змін. Зазначають, що позивач може спробувати претендувати на компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за виконавчим документом №2-а/0825/54/2012 від 06.02.2012, внесеного до першої черги згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2012 року у справі № 2а-/0825/54/2012 визнано протиправними дії УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дій посадових осіб щодо проведення виплат щорічної допомоги на оздоровлення, згідно постанови КМУ за 2011 рік - незаконними. Зобов`язано УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району нарахувати та сплатити на користь позивача недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення у розмірах передбачених вимогами статті 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше сплачених сум за 2011 рік в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Позивач звертаючись до суду із зазначеним позовом вказує, що сума заборгованості йому так і не виплачена, а отже просить суд стягнути з управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 03 лютого 2014 року по 02 жовтня 2020 року на суму заборгованості нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2012 у справі №2а-/0825/54/2012, у загальній сумі 9 037 (дев`ять тисяч тридцять сім) грн. 75 коп.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку між сторонами відсутні грошові зобов`язання, оскільки постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2012 у справі №2-а/0825/54/2012 не визначено розмір заборгованості щодо щорічної грошової допомоги на оздоровлення, передбачених вимогами статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вимога позивача про стягнення суми інфляційних втрат та три відсотки річних від простроченої суми боргу не може бути задоволена.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що вимоги позивача фактично стосуються стягнення з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми соціальних виплат.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем є правовідносинами у сфері соціального захисту громадян України та регулюються відповідними нормами законодавства, що регулює соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач у даній справі, як суб`єкт владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, а правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими та такими, що виникли з приводу соціальних гарантій.

За змістом частини 3 ст.11 та частини 1 ст.13 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині 1 ст.509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною 2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин 2 та 3 ст.11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Поряд з цим, стягнення інфляційних втрат регулюється ст.625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи приписи наведених вище норм права, а також з огляду фактичні обставини у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем, як суб`єктом владних повноважень; відсутність цивільно-правових порушень з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Отже, в даному випадку Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому район не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні ст. 625 ЦК України, а тому положення ст.625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Наведений вище висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року по справі №2а-11853/10/1570.

Відповідно доводи апеляційної скарги про те, що оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати позивачеві соціальної виплати в належному розмірі у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є помилковими.

Колегія суддів зазначає, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, унормовані саме спеціальним законодавством, яке підлягає застосуванню у спорах, зокрема з приводу нарахування, сплати та перерахунку зокрема і соціальних виплат, а саме Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі по тексту - Порядок № 159).

Також, зміст норм ст.ст.3, 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 року №4901-VI визначає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

В даному випадку є спеціальне регулювання правовідносин, пов`язаних зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення уповноваженим органом встановлених строків їх виплати, це є адміністративні норми, які підлягають застосуванню у спорі з суб`єктом владних повноважень.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11,04,2018 р. №785/1303/15-ц є помилковим, оскільки вказаним судовим рішенням вирішено питання підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року по справі №337/4227/20 (ЗП/280/51/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак