Справа № 500/8232/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8232/21

22 грудня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест - Кредо" про визнання протиправними та скасування рішень про відмову у державній реєстрації прав і обтяжень прав на нерухоме майно та зобов`язання повторно розглянути заяв про державну реєстрацію прав і обтяжень на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест - Кредо", в якому просить:

рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256258 від 30 жовтня 2021 року визнати протиправним та скасувати, зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256556 від 30 жовтня 2021 року визнати протиправним та скасувати, зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка звернулася до відповідача із заявами для державної реєстрації прав на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуттю права власності на предмет іпотеки.

Зверненню позивачки передувало те, що 16 вересня 2021 року вона надіслала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 іпотечні повідомлення з вимогою сплатити протягом 30 календарних заборгованість, розмір якої складає 541044,72 грн, що еквівалентно 68369,84 доларів США. Проте, відповіді на іпотечні повідомлення позивачу не надходило, заборгованість не сплачувалась.

За результатами поданих заяв 30 жовтня 2021 року відповідач прийняв рішення №61256556 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку, що розташована село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га, та рішення №61256258 про відмову у державній, реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 . Відмовляючи в реєстрації прав та їх обтяжень відповідач посилався на п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до якого, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Позивачка вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач застосовує висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстрації права власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.

Позивачка вважає, що оскаржувані рішення порушують майнові права та законні інтереси позивача, адже містять незаконну та безпідставну відмову зареєструвати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, а тому, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 24.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання.

Відповідач подав до суду 07.12.2021 відзив на позовну заяву (аркуш справи 45), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що рішення №61256556 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку, що розташована село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га, та рішення №61256258 про відмову у державній, реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 прийняті у зв`язку із тим, що при розгляді заяв ОСОБА_1 було встановлено наявність арештів нерухомого майна ОСОБА_3 в межах виконавчих проваджень.

Відповідач посилається на п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідно до якого, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті ним правомірно, відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому, на думку відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відзиві на позов міститься клопотання відповідача про розгляд справи без його участі.

Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 надійшли на адресу суду 07.12.2021 пояснення по справі, в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказав, що іпотечні повідомлення від ОСОБА_1 отримував, проте виконати їх не має можливості (аркуш справи 49).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест - Кредо" подала 08.12.2021 письмові пояснення (аркуші справи 70-71), в яких зазначила, що якщо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не виконали вимоги іпотечних повідомлень щодо сплати протягом 30 календарних днів заборгованості на користь ОСОБА_1 , то відповідно до статей 35,37 Закону України "Про іпотеку" позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 надійшли на адресу суду 13.12.2021 пояснення по справі (аркуш справи 80), в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказав, що іпотечні повідомлення від ОСОБА_1 отримував, проте виконати їх не має можливості. В поясненнях міститься клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_2

Від представника позивача 15.12.2021 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій також зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (аркуш справи 81).

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначені положення КАС України, а також, наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву та документів, достатніх для розгляду даної адміністративної справи, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

12 липня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (цедент) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесія) (аркуші справи 8-9).

В порядку та на умовах, визначених договором про відступлення права вимоги (цесія), цедент передає (відступає) позивачці, а позивачка набуває належні цедентові права вимоги за кредитним договором №ML-E00/040/2006 від 22 серпня 2006 року, що укладений між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Аваль», правонаступником якого стало Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», Банк», та « ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (аркуші справи 10-14) .

За п. 2.1. договору про відступлення права вимоги (цесія) від 12.07.2021 зобов`язання позивачки по оплаті прав, що відступаються, виникли з моменту підписання цього договору. Оплата цеденту за відступлені права вимоги проведена позивачкою в повному обсязі у розмірі 409 000,00 грн 12.07.2021 згідно з квитанцією №18312888 (аркуш справи 16).

12 липня 2021 року між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки (аркуш справи 17).

За цим договором про відступлення права вимоги за договорами іпотеки Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відступив позивачці права вимоги за кредитним договором №ML-E00/040/2006 від 22 серпня 2006 року, що укладений між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Аваль», правонаступником-якого стало Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого, в подальшому, стало Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , виконання зобов`язань за яким забезпечено іпотекою, згідно з умовами Договору іпотеки №РМL-Е00/050/2006 від 22 серпня 2006 року, посвідченого 22 серпня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В. за реєстровим №9475 та Договору іпотеки №РМL-Е00/054/2006 від 22 серпня 2006 року, посвідченого 22 серпня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В. за реєстровим № 9477.

Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №РМL-Е00/054/2006 від 22 серпня 2006 року є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (аркуші справи 28-30).

Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №РМL-Е00/050/2006 від 22 серпня 2006 року є земельна ділянка, площею 0.21 га, що розташована на території с. Байківці Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та належить ОСОБА_3 (аркуші справи 31-33).

Згідно з підпунктом 6.4.2. пункту 6.4. статті 6 договору іпотеки №PML-E00/054/2006 від 22 серпня 2006 року іпотекодержатель має право, при виникненні іпотечного випадку, надіслати іпотекодавцям та боржнику іпотечне повідомлення (цінним листом або листом, з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку не погашення боржником боргових зобов`язань, у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавців до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні.

Згідно підпункту 6.4.2. пункту 6.4. статті 6 договору іпотеки №РМL-Е00/050/2006 від 22 серпня 2006 року, іпотекодержатель має право, при виникненні іпотечного випадку, надіслати іпотекодавцям та боржнику іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку не погашення боржником боргових зобов`язань, у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавців до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні.

16 вересня 2021 року позивач надіслала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, іпотечні повідомлення з вимогою сплатити протягом 30 календарних заборгованість, розмір якої складає 541044,72 грн. (п`ятсот сорок одна тисяча сорок чотири сімдесят дві копійки), що еквівалентно 68369,84 доларів США (аркуші справи 22-24).

У зв`язку з тим, що відповіді на іпотечні повідомлення не надходило, заборгованість не сплачувалась, позивач звернулась з заявами до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича для державної реєстрації прав на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуттю права власності на предмет іпотеки.

З результатами поданих заяв 30 жовтня 2021 року відповідач прийняв:

рішення №61256556 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку, що розташована село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га (аркуш справи 27);

рішення №61256258 про відмову у державній, реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної) реєстрації прав на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 (аркуш справи 26).

Вказані рішення прийняті на підставі: п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до якого, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав; п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності нанерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Позивачка, вважаючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Перш за все, суд наголошує, що справа розглядається виключено в аспекті перевірки дотримання відповідачем законодавства у сфері публічно-правових відносин.

Інші відносини щодо прав на об`єкт знаходяться поза межами компетенції адміністративного суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Частиною 1 ст. 4 Закону №1952-IV передбачено, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, так, зокрема, нотаріус.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952-ІV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України №1952-ІV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно з п. 7 ч. 4 Закону № 1952-ІV відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно з ч .2 ст. 24 Закону України № 1952-ІV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Аналіз наведених правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: 1) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або 2) про відмову в державній реєстрації.

В свою чергу, рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Як встановлено судом, позивачка звернулася до відповідача із заявами для державної реєстрації прав на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуттю права власності на предмет іпотеки.

За результатами поданих заяв 30 жовтня 2021 року відповідач прийняв рішення №61256556 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку, що розташована село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га, та рішення №61256258 про відмову у державній, реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 . Відмовляючи в реєстрації прав та їх обтяжень відповідач посилався на п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до якого, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до із ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом cт. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстраціїправа власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.

Зазначений висновок щодо застосування норм права викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за змістом пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявність обтяжень речових прав на будинок та земельну ділянку, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника, не могло бути підставою для відмови позивачці у державній реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень зазначені норми законодавства не враховані.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про доцільність їх задоволення шляхом визнання протиправними рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256258 від 30 жовтня 2021 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256556 від 30 жовтня 2021 року, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст.139 КАС України слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1816, 00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 19.11.2021 (аркуш справи 5).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256258 від 30 жовтня 2021 року.

Збов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61256556 від 30 жовтня 2021 року.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: село Байківці, Тернопільський район, Тернопільської область, площа 0,21 га: для присадибної ділянки - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,04 га.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Жовніра Івана Теодоровича в користь ОСОБА_1 1816,00 грн (тисячу вісімсот шістнадцять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович (місцезнаходження: бульвар Шевченка, 18/3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

треті особи:

- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

- ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест - Кредо" (місцезнаходження: вул. Ярославів Вал, 13/2 літера Б, м. Київ, 01034, .

Головуючий суддя Баб`юк П.М.