Справа № 160/6041/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6041/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (суддя 1-їінстанції Кадникова Г.В.) у справі №160/6041/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
02.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- визнати відмову Міністерства оборони України (оформлену за вх. №11635 від 21.04.2020 згідно повідомленням Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.04.2020 вих.№ 7/11516/7) у розгляді поданих позивачем документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у рази загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» протиправною та скасувати її;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи з 08.04.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач в період з серпня 1987 року по грудень 1988 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де у 1988 році, при виконанні службового завдання, отримав осколкові поранення та контузію. Відповідно до Рішення МСЕК (довідка 12 ААА №394304) позивачу призначено 3 групу інвалідності з 08.04.2016, у зв`язку з наявністю поранень, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби. Позивач звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з питанням призначення йому одноразової грошової допомоги на підставі ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у рази загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Проте Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, обґрунтовуючи дане рішення відсутністю документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Позивач повторно звертався до третьої особи з документами визначеними пунктом 11 Порядку постанови КМУ №975 від 25.12.2013 та додатково долучив нотаріально засвідчену заяву співжслужбовця позивача, що, на думку позивача, підтверджує проходження військової служби в Демократичної Республіки Афганістан. Листом №11635 від 21.04.2020 документи були повернуті без розгляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач отримав поранення під час проходження строкової військової служби у 1988 році, а первинну інвалідність отримав лише у 2016 році. Також надані позивачем документи лише констатують наявність захворювань на день огляду, але не встановлюють обставин їх отримання. Крім того, будь-яких відомостей в військово-облікових документах позивача, що знаходяться у військовому комісаріаті, щодо отримання позивачем травм, а тим більше обставин отримання травм, немає, тому підстав для призначення Міністерством оборони України позивачу одноразової грошової допомоги не вбачається, на підставі пп. 3 п. 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013.

Позивач та третя особа не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де приймав участь в бойових діях у період з серпня 1987 по грудень 1988. У лютому 1988 при виконанні службового завдання, отримав осколкові поранення та контузію.

Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 09.03.2016 №551/Ж у позивача виявлені рубці, що є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних поранень, могли бути спричинені йому під час проходження служби у 1988 році.

Згідно з витягом з протоколу №1027 від 11.03.2016 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв множинні вогнепальні осколкові поранення голови та кінцівок (контузія головного мозку - 1988 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1969 року народження, наслідком яких стали множинні рубці в анатомічних ділянках, зазначених у висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №551/Ж від 09.03.2016 Київського міського бюро СМЕ, що у подальшому призвело до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку 1988 р.) у вигляді післятравматичної, гіпертонічної, атеросклеротичної та дисциркуляторної енцефалопатії II-ІІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг з пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 на тижд.) «винними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивними, вертебро-базилярні), мнестичними зниженнями, емоційно - вольовою нестійкістю. Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворногіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом центральною вестибулярноюдисфункцією II ст., стійко-вираженим цефалгічним синдромом. ІХС втеросклеротичний кардіосклероз, СНІ, ГХ II. Ангіопатія сітківки обох очей. Розповсюджений остеохондроз хребта», що підтверджується медичними документами.

Центральна військово-лікарська комісія по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у протоколі №1027 від 11.03.2016 зазначила, що поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 AAA № 394304 від 23.05.2016 року - під час огляду внаслідок поранень, контузії, захворювання, пов`язаних з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав, позивачу з 08.04.2016 вперше встановлена третя група інвалідності.

В липні 2016 позивач звернувся до третьої особи із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, надавши необхідні документи.

У серпні 2016 третя особа повідомила позивача, що його документи до Міністерства оборони України не будуть направлені оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).

Вважаючи протиправною бездіяльність третьої особи, яка полягає в не наданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі №0440/6136/18 задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти на направити зазначений висновок до МО України.

На виконання рішення суду Дніпропетровський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України висновок та пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу для прийняття відповідного рішення.

Листом третьої особи від 21.04.2020, Департамент фінансів повернув документи без розгляду.

Підставами для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності стало те, що позивачем не було надано документ, що свідчить про причини та обставини отриманого поранення (травми, каліцтва).

Незгода позивача з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, стала підставою для звернення з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 по справі №0440/6136/18 протокол Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №1027 від 11.03.2016, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням та несенням військової служби та яке було долучено позивачем до заяви, є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання. В той же час, відповідач, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести протилежне, а саме те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисно спричинив собі тілесні ушкодження.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де приймав участь в бойових діях у період з серпня 1987 по грудень 1988. У лютому 1988 при виконанні службового завдання, отримав осколкові поранення та контузію.

Згідно з витягом з протоколу №1027 від 11.03.2016 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у протоколі №1027 від 11.03.2016 зазначила, що поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В липні 2016 позивач звернувся до третьої особи із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, надавши необхідні документи.

У серпні 2016 третя особа повідомила позивача, що його документи до Міністерства оборони України не будуть направлені оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі №0440/6136/18 задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано третю особу скласти на направити зазначений висновок до МО України.

На виконання рішення суду Дніпропетровський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України висновок та пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу для прийняття відповідного рішення.

31.05.2019р. комісією Міністерства оборони України прийнято рішення №69 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав відсутності документів передбачених п. 11 Порядку 975 яке б свідчило про причини та обставини поранення, що б свідчило про причинний зв`язок травми. (а.с. 10)

Повторно направлені документи Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до Міністерства оборони України, повернуті, оскільки це питання вже розглянуто, про що прийнято рішення №69 від 31.05.2019р. (а.с. 9).

Про повернення документів, що були направлені повторно до міністерства, позивачу повідомив Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 30.04.2020р.

Саме незгода щодо відмови розгляду документів позивача міністерством та не призначення виплати стала підставою звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011) (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 16 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Частино 8 вказаної статті Закону №2011, передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок № 975).

Відповідно до вимог пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до вимог п. 13 Порядку №975, розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Враховуючи вказану норму, така передбачає три варіанти рішень. Орган приймає одне з трьох рішень: або призначає виплату, або відмовляє у її призначення, або направляє документи на доопрацювання.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідачем вже прийнято рішення щодо призначенні одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено у призначенні виплати 31.05.2019р. №69, про що позивачу відомо.

Таким чином, комісія Міністарства оборони України прийняті одне з трьої рішень відмову у призначенні виплати.

Саме п. 15 Порядку №975, передбачено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Доказів оскарження такого рішення суду не надано.

Суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та пов`язав виконання рішення суду у справі №0440/6136/18 з листом від 30.04.2020р., оскільки у квітні 2020р. позивачу Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки повідомлено про повернення документів, які повторно були направлені на адресу комісії міністерства.

Також судом встановлено, що комісією не приймалось рішення про повернення документів на доопрацювання.

Враховуючи те, що комісією міністерства відповідача вже прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, яке не оскаржене позивачем, правові підстави для зобов`язання прийняти ще одне рішення, відповідно до вищезазначених норм законодавства, відсутні.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, проте не надав належної оцінки доводам та доказам сторін, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 317, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №160/6041/20 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак