Справа № 160/1267/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/1267/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в адміністративній справі №160/1267/21 (головуючий суддя першої інстанції Букіна Л.Є.) за позовом Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.01.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо не призначення проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства за заявою Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею від 26.06.2020 року № 423.

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 26.06.2020 року № 423 та провести перевірку фактів порушень земельного законодавства.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та попри отримання заяви позивача про необхідність проведення перевірки, необхідних дій не вчинив.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

01.02.2019 року Криворізьким професійним транспортно-металургійним ліцеєм подано до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області заяву про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства (№23), в якій заявник просив:

- провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті рішення Криворізькою міською радою щодо виділення земельної ділянки площею 0,0017 га (кадастровий номер :06:055:0158) гр. ОСОБА_1 для будівництва індивідуальних гаражів в межах земельної ділянки 0,0796 га, яку було передано рішенням Криворізької міської ради від 26.03.2008 року №2425 у постійне користування для розміщення учбових приміщень, стадіону та гаражів Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцею;

- провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо самовільного заняття невідомими особами земельної ділянки 0,0796 га, яку передано рішенням Криворізької міської ради рід 26.03.2008 року №2425 у постійне користування для розміщення учбових приміщень, стадіону та гаражів Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцею;

- вжити заходів щодо припинення порушення права Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею на постійне користування земельною ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0796 га, наданої для розміщення гаражів (а.с.8-10).

18.02.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області прийнято наказ №152-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», яким вирішено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :06:055:0158 та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного наказу відповідачем здійснено перевірку щодо земельної ділянки із кадастровим номером :06:055:0158, за результатами якої 18.03.2019 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки № 152-ДК/228/АП/09/01-19 (а.с.11-14).

Того ж дня директору ДО «Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей» ОСОБА_2 видано припис про усунення порушень вимог земельного законодавства №152-ДК/42Пр/03/01-19 (а.с.15).

Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей звертався до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з позовом про визнання протиправним та скасування припису, зобов`язання відповідача повторно провести перевірку вимог земельного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №160/5849/19 визнано протиправним та скасовано припис від 18.03.2019 року № 152ДК/42Пр/03/01-19, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель в Апостоловському, Криворізькому, Софіївському, Широковському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Сиротою О.А.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

26.06.2020 року позивач знов звернувся до відповідача із заявою за №423, в якій, серед іншого, просив призначити та провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті рішення Криворізькою міською радою щодо виділення земельної ділянки площею 0,0017 га (кадастровий номер :06:055:0158) гр. ОСОБА_1 для будівництва індивідуальних гаражів в межах земельної ділянки 0,0796 га, яку було передано рішенням Криворізької міської ради від 26.03.2008 року №2425 у постійне користування Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцею для розміщення учбових приміщень, стадіону та гаражів, а також дотримання вимог законодавства щодо самовільного заняття невідомими особами земельної ділянки площею 0,0796 га (а.с.16-20).

Листом від 27.07.2020 року №20-4-0.1-996/90-20 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перевірки з посиланням на те, що припис від 18.03.2019 року №152ДК/42Пр/03/01-19 скасовано у судовому порядку (а.с.23-24).

Вважаючи, що у такий спосіб відповідач допускає протиправну бездіяльність, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача провести повторну перевірку у разі фактичного проведення перевірки та складення за її результатами актів та інших розпорядчих документів, адже з аналогічних питань відповідачем вже було прийнято наказ про проведення перевірки та фіксування її наслідків. При цьому, у силу приписів ч.2 статті 144 Земельного кодексу України відповідач обмежений в ініціюванні повторної перевірки та/або зверненні до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою, враховуючи, що у судовому порядку був скасований припис від 18.03.2019 року №152ДК/42Пр/03/01-19.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів відповідно до пункту (пункт 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 (далі по тексту - Положення №15).

Згідно пункту 5-1 Положення №15 посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право, зокрема:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства врегульований статтею 144 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 144 ЗК України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк;

Відповідно до частини другої статті 144 ЗК України у разі не усунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про охорону земель» від 19.06.2003 року №962-IV (далі по тексту - Закон №962) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у галузі охорони земель, належать, зокрема, здійснення державного контролю щодо використання та охорони земель за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель.

Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища (стаття 19 Закону №962).

Державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначені Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року №963-IV(далі по тексту - Закон №963).

Відповідно до статті 6 Закону №963 до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема:

а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині:

- додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

- додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;

- ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання;

- виконання комплексу необхідних заходів щодо захисту земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, псування, забруднення, засмічення відходами, заростання бур`янами, чагарниками та дрібноліссям;

- дотримання строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов`язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням;

б) внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань щодо:

- приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель;

- обмеження або зупинення освоєння земельних ділянок у разі розробки корисних копалин, у тому числі торфу, проведення геологорозвідувальних, пошукових та інших робіт з порушенням вимог земельного законодавства України;

- припинення будівництва та експлуатації об`єктів у разі порушення вимог земельного законодавства України до повного усунення виявлених порушень і ліквідації їх наслідків;

- припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону;

в) одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань;

д) вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам;

е) вирішення інших питань відповідно до закону.

Згідно зі статтею 10 Закону №963 державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

З аналізу вказаних норм суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для зобов`язання відповідача до проведення повторної перевірки у разі вже фактичного проведення перевірки та складення за її результатами актів та інших розпорядчих документів, адже з аналогічних питань відповідачем вже було прийнято наказ про проведення перевірки та фіксування її наслідків, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, в силу приписів ч. 2 статті 144 ЗК України відповідач обмежений у ініціюванні повторної перевірки та/або зверненні до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою, враховуючи, що у судовому порядку був скасований припис від 18.03.2019 року № 152ДК/42Пр/03/01-19.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в адміністративній справі №160/1267/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в адміністративній справі №160/1267/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак