Справа № 480/6335/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2021 року Справа № 480/6335/21

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Прилипчук О.А., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 про вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу по справі

за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Сумській області звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код податку 18010300) загальною сумою 64 271,18 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 заяву представника Головного управління ДПС у Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Позовну заяву Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишено без розгляду.

14.12.2021 р. представник позивача подав до суду заяву про вирішення питання відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 15.12.2021 заяву призначено до розгляду на 22.12.2021 у письмовому провадженні.

20.12.2021 позивач надав до суду заперечення на заяву щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, яке мотивоване тим, що представником відповідача не надано доказів щодо правомірності стягнення адвокатських витрат, а саме: договір на правничу допомогу; акт приймання-передачі виконаних робіт, в якому було б вказано, що представником було надано наступні послуги: (Аналіз матеріалів справи, підготовка відзиву на позовну заяву, підготовка додаткових пояснень у справі, участь адвоката у судових засіданнях); платіжні доручення щодо сплати відповідачем витрат. Також представником відповідача не визначено кількість часу витраченого на підготовку документів, а тому неможливим є визначення співрозмірності витраченого часу та вартості. Просить відмовити у задоволенні заяви.

21.12.2021 представник відповідача подала до суду копію платіжного доручення № 824 від 17.12.2021 та заяву, в якій зазначила, що на момент подачі заяви про відшкодування судових витрат оплата послуг адвоката за відповідним договром ще не була здійснена.

22.12.2021 представник відповідача надала до суду відповідь на заперечення позивача, де зазначила наступне.

Щодо ненадання доказів стягнення витрат вважає, що заперечення не може бути прийняте до уваги, оскільки Договір на надання правничої допомоги та акт приймання-передачі виконаних робіт містяться в матеріалах справи та подані до суду разом з заявою про поновлення розгляду справи від 11.11.2012 року.

Платіжне доручення щодо сплати витрат відповідачем дійсно не надавалося, оскільки Договорі про надання правничої допомоги передбачає проведення оплати після вирішення справи по суті, закриття провадження тощо). При цьому, відповідно до висновку ВС КАС, викладеному у Постанові від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На даний час розрахунок проведено в повному обсязі.

Щодо невизначеності кількості часу, обсягу наданих робіт і т.д. зазначила, що вартість наданих послуг визначена сторонами в Акті-прийому передачі виконаних робіт.

З врахуванням результатів розгляду Другим апеляційним адміністративним судом справи № 480/589/21, підготовано заяву по справі № 480/6335/21, яка буде направлена до Сумського окружного адміністративного суду. Детальний опис робіт (наданих послуг), враховуючи підписання та подачу всіх документів безпосередньо самим адвокатом, з врахуванням висновків, викладених в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19, не надається.

Адвокатом особисто складено та подано процесуальних документів: заперечення на позовну заяву по справі 13.08.2021 року; заява про поновлення розгляду по справі від 11.11.2021 року; заява про відшкодування витрат від 06.12.2021 року; а також дана відповідь.

Враховуючи зазначене. вважає витрати на оплату роботи адвоката в 600,00 грн. є абсолютно обґрунтованими, виправданими і об`єктивними.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Верховний Суд у постанові від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц зазначив, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Досліджуючи матеріали справи та зміст заяви про розподіл судових витрат, у розрізі наведеної постанови Верховного Суду, суд встановив, що доводами представника відповідача для задоволення заяви є кінцевий результат розгляду цієї справи - залишення позову без розгляду у зв`язку із поданням позивачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, тобто, за доводами заявника, необґрунтованість і недобросовісність позову.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач, використовуючи своє право на звернення до суду, подав позовну заву до суду в якій зазначив, що у відповідача наявний податковий борг, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Суд зазначає, що позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із відкликанням позовної заяви позивачем.

Також суд не визнавав дії позивача як зловживання процесуальними правами відповідно до вимог статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України.

У даній справі, що розглядається, суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення з боку позивача дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні статті 139 КАС України. При цьому, саме по собі пред`явлення позову до суду та залишення без розгляду позовної заяви, не можуть бути достатнім свідченням необґрунтованості дій позивача.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 820/4347/17, від 18 березня 2020 року у справі № 280/5628/18, від 16 березня 2021 року у справі № 815/1483/18.

Отже, вчинення позивачем необґрунтованих дій в розумінні статті 139 КАС України судом не встановлено.

Таким чином, вимога відповідача про стягнення з позивача витрати на професійну правову допомогу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вирішення питання відшкодування судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя О.А. Прилипчук