Справа № 480/14148/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на траспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на траспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235350 від 15.12.2021 р., винесену Заступником начальника Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезнеки-начальником відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Олександром Танченко.
Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- зупинити дію постанови № 235350 від 15.12.2021р. про застосування адміністративного-господарського штрафу, винесеної Заступником начальника Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки-начальником відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Олександром Танченко до набрання рішенням суду законної сили у цій справі;
- зупинити стягнення на підставі постанови № 235350 від 15.12.2021р. про застосування адміністративного-господарського штрафу, винесеної Заступником начальника Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки- начальником відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Олександром Танченко до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.
Заява обгрунтовується тим, що ст. 307 КУпАП передбачено строк для сплати штрафу по вказаній постанові - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, що свідчить про те, що позивач повинен оплатити штраф до 30 грудня 2021 року. При цьому до вирішення спору в судовому порядку і набрання рішенням суду законної сили відповідач направить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яка є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Саме по собі подання позовної заяви позивачем і відкриття провадження у справі не буде перешкодою для примусового виконання оскаржуваної постанови. В результаті відкриття виконавчого провадження державним виконавцем буде винесено щодо позивача постанову про арешт майна та коштів з метою примусового стягнення штрафу, накладено заборону на позивача розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами. Вжиття зазначених заходів призведе до значного фінансового збитку та незворотних репутаційних ризиків для ТОВ «ВП «ПОЛІСАН» як провідного лакофарбового виробника України під час вжиття заходів примусового виконання рішення до закриття виконавчого провадження та зняття всіх накладених заборон. Збиток завданий підприємству внаслідок відкриття виконавчого провадження державним виконавцем з вжиттям заходів примусового виконання рішення значно перевищить розмір штрафу накладеного постановою № 235350 від 15.12.2021р., а також призведе до істотного ускладнення в поновленні оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволенні, виходячи із наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. 150-151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 1 ст. 151 Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 15.11.2007 по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Із заяви про забезпечення позову суд вбачає, що представник позивача просить задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови № 235350 від 15.12.2021р. про застосування адміністративного-господарського штрафу та зупинення стягнення на підставі даної постанови, оскільки на його думку, у разі невжиття заходів забезпечення позову, постанову буде звернено до примусового виконання органами державної виконавчої служби у зв`язку з чим буде винесено постанову про арешт майна та коштів з метою примусового стягнення штрафу, накладено заборону на позивача розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами.
Проте, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вживаються заходи щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" штрафу у розмірі 17 00,00 грн. або інших доказів на підтвердження обгрунтованості своєї заяви про забезпечення позову, представником позивача суду не надано. Тобто фактично заява про забезпечення позову обґрунтовується припущеннями представника позивача.
А відтак, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а тому у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя В.О. Павлічек