Справа № 672/664/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/664/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федорук І.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

23 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 16.06.2021 звернувся із позовом до Городоцького районного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 856605 від 30.05.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 09.09.2021 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову серії БАА № 856605 від 30.05.2021, винесену інспектором СРПП ВПД № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Грондецьким В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суду не надано належні та допустимі докази в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід визнати протиправною та скасувати, а справу закрити.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується наданим відповідачем до суду першої інстанції відеозаписом. При цьому вказано, що працівником поліції перед винесенням постанови роз`яснено водію його права та обов`язки.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 23.12.2021 о 10:00.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

30.05.2021 інспектором СРПП ВПД №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Грондецьким В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 856605 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 850 грн. штрафу, з тих підстав, що позивач 30.05.2021 о 10 год. 10 хв. в с.Чорниводи по вул.Пушкіна, 13, керував транспортним засобом "MERCEDES-BENZ 112", д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії згідно п.2.1 "а" ПДР.

Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом з метою захисту своїх порушених прав.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно із законодавством України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 №175/1224/16-а (2-а/175/24/16),постанові Верховного Суду від 21.11.2018 №465/6677/16-а та постанові Верховного Суду від 25.09.2019 №127/19283/17.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України від 02.07.2015, № 580-VIII "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії згідно п.2.1 "а" ПДР.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач надавалися до суду першої інстанції компакт-диски із відеозаписами здійсненими нагрудними камерами працівників поліції та відеореєстратором поліцейського автомобіля.

Так, наданими відповідачем відеозаписами зафіксовано, як транспортний засіб "MERCEDES-BENZ 112", д.н.з. НОМЕР_1 рухався попереду поліцейського автомобіля, після чого здійснив зупинку біля приватного будинку. Водій транспортного засобу швидко покинув автомобіль. В подальшому водій автомобіля спілкувався з працівниками стосовно допущених ним порушень.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при винесенні оскаржуваної постанови працівниками поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений статтями 278 та 279 КпАП України, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме працівники поліції не встановили особу правопорушника та не роз`яснили права та обов`язки при винесенні постанови.

Разом з тим, як вірно зауважено судом першої інстанції, що надані відповідачем відеозаписи не містять чіткої вимоги поліцейського, спрямованої до ОСОБА_1 , про надання посвідчення водія та відмову останнього від пред`явлення такого документа. Вказане свідчить про відсутність в діях позивача необхідного елементу складу адміністративного правопорушення вини.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, в ній відсутні посилання на будь-який технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №200/5590/17 (2а/200/669/17) від 26.04.2018, DVD-RW диски, подані відповідачами на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не можуть вважатися належними доказами у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016) від 30.05.2018 та вірно врахована судом першої інстанції.

За відсутності належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, таку постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову шляхом скасування постанови серії БАА № 856605 від 30.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Полотнянко Ю.П.