Справа № 640/822/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2021 року м. Київ № 640/822/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-1) Оперативно-тактичного угрупування «Північ» (відповідач-2) Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-3)
провизнання незаконними наказів, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Оперативно-тактичного угрупування «Північ», військової частини НОМЕР_1 , в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.01.2021):

- визнати незаконним наказ першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, генерал-лейтенанта Корнійчука С.П. від 05.03.2020 №34/ДСК про внесення зміни до наказів Генерального штабу Збройних Сил України, в частині: СКАСУВАТИ ЯК НЕРЕАЛІЗОВАНИЙ наказ від 31.01.2020 №15/ДСК, абзац «з 10 лютого 2020 року, в частині залучення молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичної сестри медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях»;

- зобов`язати начальника Генерального штабу Збройних Сил України скасувати наказ від 05.03.2020 №34/ДСК про внесення зміни до наказів Генерального штабу Збройних Сил України, в частині: СКАСУВАТИ ЯК НЕРЕАЛІЗОВАНИЙ наказ від 31.01.2020 №15/ДСК, абзац «з 10 лютого 2020 року, в частині залучення молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичної сестри медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях»;

- зобов`язати начальника Генерального штабу Збройних Сил України видати наказ, яким виключити молодшого сержанта ОСОБА_1 зі складу сил і засобів об`єднаних сил здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 18.03.2020 у зв`язку з закінченням відрядження;

- визнати незаконним наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », генерал-майора ОСОБА_2 від 18.03.2020 №65 в частині: вважати підставою наказу про вибуття молодшого сержанта ОСОБА_1 до постійного місця служби наказ першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.03.2020 №34/ДСК;

- скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », генерал-майора ОСОБА_2 від 18.03.2020 № 65 в частині: вважати підставою наказу про вибуття молодшого сержанта ОСОБА_1 до постійного місця служби - наказ першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.03.2020 №34/ДСК;

- зобов`язати командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видати наказ, яким вважати молодшого сержанта ОСОБА_1 такою, що вибула 18.03.2020 зі складу сил та засобів об`єднаних сил здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до постійного місця служби у зв`язку з закінченням відрядження;

- визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 видати молодшому сержанту ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати молодшому сержанту ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано про те, що з 12.02.2020 молодший сержант ОСОБА_1 за наказами командування виконувала свій конституційний обов`язок захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у складі сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються на беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача-3 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 видано посвідчення про відрядження від 11.02.2020 №58, де зазначено найменування військової частини, організації до якої необхідно було прибути ОКП Об`єднаних сил (Об`єднаний командний пункт Об`єднаних Сил). Проте, позивачка, аргументуючи свої дії розпорядженням ТВО начальника управління персоналу штабу Командування Медичних сил Збройних Сил України полковника Позднякова А., у порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 12.02.2020 прибула до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у підпорядкуванні якого без належної підстави перебувала з 12.02.2020 по 18.03.2020. Натомість, як наголошено представником відповідача-3, розпорядження тво начальника управління персоналу штабу Командування Медичних Збройних Сил України було надіслано на адресу командира військової частини НОМЕР_1 для врахування та подальшого направлення. Однак, у військової частині НОМЕР_1 відсутні будь-які документи, які б підтверджували надходження на адресу військової частини даного розпорядження та прийнятого на підставі нього рішення щодо зміни місця проведення відрядження, з урахуванням того, що військова частина НОМЕР_1 підпорядковується Командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України, а жодним нормативно-правовим актом не передбачено підпорядкування військової частини НОМЕР_1 Командуванню Медичних сил Збройних Сил України. Внаслідок викладеного, представником відповідача-3 зауважено, що внаслідок невиконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2020 №31 (по стройовій частині) медична сестра медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 порушила вимоги абз. 4 ст. 11, абз. 2 та 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 відмовлено у видачі їй довідки про безпосередню участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, виходячи з правомірності оскаржуваного наказу, прийнятого з огляду на те, що у порушення вимог Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ОСОБА_1 з незрозумілих причин у розпорядження командувача Об`єднаних сил не прибула. Так, представником відповідача-1 вказано, що у подальшому, 19.02.2020 на адресу командира військової частини НОМЕР_2 (Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України) полковником ОСОБА_3 надано доповідь №61/123/6/1219/нт/ПУ про неприбуття молодшого сержанта ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 та встановлено її фактичне перебування в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військовій частині НОМЕР_4 ). У даній доповіді було зазначено, що підрозділ знаходиться в польових умовах та потребує комплектування (заміщення) медичним працівником (саме дана посада була зазначена у клопотанні начальника штабу першого заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал - лейтенанта ОСОБА_4 від 27.01.2020 №350/123/2/пс/дск) та саме для укомплектування вказаної вище посади видавався наказ №15 (в частині залучення позивача для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях), тобто позивач повинна була виконувати завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях саме у військовій частині НОМЕР_3 (чого здійснено останньою не було).

Від представника відповідача-2 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, враховуючи те, що молодший сержант ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , підпорядкованій Командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України. Разом з тим, внаслідок невиконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2020 №15/ДСК, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2020 №31 (по стройовій частині) наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 05.03.2020 №34/ДСК внесено зміни до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 32.01.2020 №15/ДСК, яким пункт, що стосувався залучення до сил та засобів здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях молодшого сержанта ОСОБА_1 скасовано як нереалізований.

Від представника відповідача-3 через канцелярію суду надійшли заперечення, в яких додатково наголошено на тому, що оскільки наказ про залучення ОСОБА_1 для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях скасовано, вказане унеможливлювало видачу останній довідки про участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповіді на відзив, в якій вказано про відсутність у помічника командувача з правової роботи начальника юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил України полковника юстиції Дубровського С. повноважень на подання від імені Генерального штабу Збройних Сил України відзиву, а також про пропуск відповідачем-1 строку для подання відзиву.

З приводу викладеного, суд звертає увагу, що повноваження помічника командувача з правової роботи начальника юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил України полковника юстиції Дубровського С. на представлення у суді інтересів Генерального штабу Збройних Сил України у порядку самопредставництва належним чином підтверджені витягом з наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 15.04.2020 №6 «Про організацію самопредставництва Генерального штабу Збройних Сил України, його посадових осіб у судах та інших державних органах» та витягом з переліку осіб, уповноважених діяти від імені Генерального штабу Збройних Сил України (самопредставництво) у судах та інших державних органах.

У той же час, ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.02.2021 уповноваженою особою відповідача-1 отримано 08.02.2021, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, строк для подання відзиву для відповідача-1 завершився 23.02.2021 (включно), проте, фактично відзив направлено до суду засобами поштового зв`язку лише 05.03.2021 без зазначення будь-яких причин пропуску такого строку. З приводу викладеного, суд зазначає, що у силу ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо поданої представником позивача через канцелярію суду 19.03.2021 заяви про уточнення описової частини позовної заяви та збільшення розміру взаємопов`язаних позовних вимог суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні (ч. 8 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, на виконання ч. 8 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України представником позивача не надано суду доказів направлення на адресу інших учасників справи примірника заяви про уточнення описової частини позовної заяви та збільшення розміру взаємопов`язаних позовних вимог, внаслідок чого така заява не приймається судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.

Від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшли заперечення, в яких вказано про наявність в останнього повноважень на представлення інтересів Генерального штабу Збройних Сил України, а також додатково вказано про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви, відповіді на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, медична сестра медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 звернулась до начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 22.01.2020, в якому просила залучити її до виконання завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях на відповідній посаді медичного профілю у складі сил та засобів об`єднаних сил з лютого 2020 року.

На підставі викладеного, першим заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України прийнято наказ від 31.01.2020 №15/ДСК «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», яким визначено залучити до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях особовий склад Збройних Сил України з 10.02.2020 молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру медичного пункту військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2020 №31 (по стройовій частині), молодшого сержанта ОСОБА_1 визнано такою, що вибула у відрядження, а саме: у розпорядження командувача Об`єднаних сил в н.п. Часів Яр для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях з 12.02.2020.

На виконання викладеного, молодшому сержанту ОСОБА_1 видано посвідчення про відрядження від 11.02.2020 року №58, де зазначено про відрядження останньої до н.п. Часів Яр Донецької області, найменування військової частини, організації до якої необхідно було прибути ОКП Об`єднаних сил (Об`єднаний командний пункт Об`єднаних Сил).

Проте, за твердженням представників відповідача, ОСОБА_1 аргументуючи свої дії розпорядженням ТВО начальника управління персоналу штабу Командування Медичних сил Збройних Сил України полковника Позднякова А., у порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 12.02.2020 прибула до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у підпорядкуванні якого без належної підстави перебувала з 12.02.2020 по 18.03.2020.

Внаслідок викладеного, першим заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України прийнято наказ від 05.03.2020 №34/ДСК «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», яким визначено внести зміни до наказів Генерального штабу Збройних Сил України «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях» від 31.01.2020 №15/ДСК абзац «з 10 лютого 2020 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » скасовано як нереалізований.

Надалі, наказом командира оперативно-тактичного угрупування «Північ» (по стройовій частині) від 18.03.2020 №65 визнано такими, що вибули зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучались та брали безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до постійного місця служби 18.03.2020, а саме: молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру медичного пункту (з фондом на 20 ліжок) військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, листом від 19.10.2020 №350/139/909/пс військова частина НОМЕР_1 повідомила представника ОСОБА_1 про те, що оскільки наказ від 31.01.2020 №15/ДСК про залучення ОСОБА_1 для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях скасовано, вказане унеможливлювало видачу останній довідки про участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, є Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі Статут у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 35 Статуту, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно зі ст. 37 Статуту, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Як було зазначено вище, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2020 №31 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 визнано такою, що вибула у відрядження, а саме: у розпорядження командувача Об`єднаних сил в н.п. Часів Яр для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях з 12.02.2020. На виконання викладеного, молодшому сержанту ОСОБА_1 видано посвідчення про відрядження від 11.02.2020 року №58, де зазначено про відрядження останньої до н.п. Часів Яр Донецької області, найменування військової частини, організації до якої необхідно було прибути ОКП Об`єднаних сил (Об`єднаний командний пункт Об`єднаних Сил).

Натомість, за твердженням представників відповідачів, що не заперечувалось позивачем та його представником під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 аргументуючи свої дії розпорядженням ТВО начальника управління персоналу штабу Командування Медичних сил Збройних Сил України полковника Позднякова А., у порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 12.02.2020 прибула до ОТУ «Північ», у підпорядкуванні якого без належної підстави перебувала з 12.02.2020 по 18.03.2020.

Суд також звертає увагу на те, що військова частина НОМЕР_1 підпорядковується Командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України, відтак, відсутні підстави стверджувати про те, що військова частина НОМЕР_1 підлягає підпорядкуванню Командуванню Медичних сил Збройних Сил України та повинна виконувати розпорядження тво начальника управління персоналу штабу Командування Медичних Збройних Сил України, яким позивач обґрунтовує правомірність свого перебування в іншій військовій частині, ніж її направлено.

Відтак, суд виходить з того, що відповідачем-1 правомірно винесено наказ від 05.03.2020 №34/ДСК в оскаржуваній частині. Іншого з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається. Вказане також стосується наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Північ» (по стройовій частині) від 18.03.2020 №65, як похідного від наказу від 05.03.2020 №34/ДСК.

У свою чергу, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання вказаних законодавчих положень Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (надалі Порядок №413 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 2 Порядку №413, статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення (п.2-1 Порядку №413).

Отже, з огляду на те, що наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 05.03.2020 №34/ДСК скасовано як нереалізований наказ Генерального штабу Збройних Сил України «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях» від 31.01.2020 №15/ДСК в частині абзацу «з 10 лютого 2020 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру медичного пункту військової частини НОМЕР_1 », законодавчо мотивовані підстави для видачі позивачу довідки про безпосередню участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях відсутні.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та про відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Генерального штабу Збройних Сил України (, адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6), Оперативно-тактичного угруповання «Північ» (, адреса: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гвардійська, 34, військова частина НОМЕР_6 -ІІІ) та військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок