Справа № 173/1300/20
Суддя: Бурхан С. М.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №173/1300/20
Провадження №2-а/173/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої судді Бурхан С.М.

при секретарі Малоок Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Васільєва Артема Владиславовича, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 , з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до інспектора роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Васільєва Артема Владиславовича.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

22 вересня 2020 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року клопотання задоволено та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залучено до участі у справі як третю особу. Розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 340 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №618915 від 15.06.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 15 червня 2020 року інспектором лейтенантом поліції УПП в Одеській області Васільєвим Артемом Владиславовичем проти нього Бущан В.В. була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП018 №618915 (далі-Постанова).

Відповідно до винесеної Постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП. Як зазначено в Постанові, Позивач керував ТЗ ЗАЗ LANOS державний номер НОМЕР_1 , у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив на думку відповідача ЗУ « Про державний рух». Постановою позивачеві було поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 340 грн. З зазначеною постановою позивач не погоджується з наступних підстав:

Постанову винесено на місці вчинення правопорушення (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення нібито було вчинено. Позивач припускає, що Постанова вже була заповнена ще до зупинки його машини. При цьому йому не було надано жодного доказу провини, адже позивач рухався по вул. Тираспольське шоссе, 22/8 в темну пору доби, коли вулиця була залита світлом вуличних ліхтарів і побачити чи горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у керованому позивачем автомобілі, чи ні, фізично було неможливо. Коли ж позивач вийшов з автомобіля для огляду, фара світила. Покази свідка (пасажира) відповідач допитати та внести його до протоколу відмовився.

За таких умов позивач не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Крім цього, відповідач відмовився брати будь-які пояснення у свідка, який був в автомобілі на час складення, та навіть слухати його.

Таким чином, той факт, що винесення Постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, до Постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КУпАП, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо.

Позивач вважає, що його вина у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а Постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно нього не містить зазначення доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Третьою особою надано пояснення на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю вимог позивача. 15.06.2020 року о 22 год. 20 хв., в ході виконання службових обов`язків інспектор взводу №1 роти №7 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Васільєва А.В., за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22/8 виявив автомобіль «ЗАЗ Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував автомобілем у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п.31.4.3.в) Правил дорожнього руху, якими визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. В подальшому, даний транспортний засіб, був зупинений на вимогу інспектора патрульної поліції для з`ясування причин порушення ним правил дорожнього руху. Поліцейські пояснили ОСОБА_1 суть скоєного правопорушення, роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП та пояснили, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою, засобами телефонного зв`язку. Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, інспектором Васільєвим А.В. було складено постанову серії ДПО18 №618915 від 15.06.2020 року. Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову, повідомив про строк оскарження постанови згідно ст. 289 КУпАП та надав її копію позивачу. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не з`явились, суду надані заяви про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 15 червня 2020 року інспектором роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Васільєвим Артемом Владиславовичем винесено постанову серії ДПО18 №618915 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 статті 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 15.06.2020 року о 22 год. 20 хв., в м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22/8, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «ЗАЗ Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п.31.4.3.в) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.31.4.3 вказаних Правил забороняється експлуатація транспортного засобу в разі, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Порушення вказаного правила тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка в свою чергу передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що коли він вийшов з автомобіля для огляду, фара світила. Крім цього відповідач відмовився допитати свідка (пасажира) та внести до проколу його покази. Відповідачем не було надано жодного доказу його провини, так як він рухався по вул. Тираспольське шосе, 22/8 в темну пору доби, коли вулиця була залита світлом вуличних ліхтарів і побачити чи горіла лампа лівої фори в режимі ближнього світла у керованому ним автомобілі, чи ні, фізично було неможливо.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, із аналізу положення статті 77 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесеного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Водночас, як вбачається із позовної заяви позивач заперечуючи щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, в свою чергу не надає жодних доказів, які б спростовували зафіксований інспектором поліції у постанові про адміністративне правопорушення факт керування позивачем транспортним засобом у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанову серії ДПО18 №618915 від 15.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Васільєвим Артемом Владиславовичем слід залишити без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Валентиновича до інспектора роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Васільєва Артема Владиславовича, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову серії ДПО18 №618915 від 15.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Васільєвим Артемом Владиславовичем - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2021 року.

Суддя С.М. Бурхан