Справа № 520/19888/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 грудня 2021 р. справа № 520/19888/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсійних виплат померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити пенсійні виплати померлої ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року ОСОБА_1 спадкоємцю за законом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6337-17786 від 12.01.2017.

ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 06 січня 2021 року, виданого Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Єнакієве Донецької області, про що складений відповідний актовий запис № 33.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2021 року, посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. залишок недоодержаної пенсії ОСОБА_2 за період з 07 червня 2018 року по 31 травня 2019 року складає 21660,90 грн (довідка відділу опрацювання пенсійної документації №3 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0403-8/77504 від 09.06.2021).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2021 року, посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М., позивач отримала грошовий вклад, що знаходиться в ТВБВ №10020/0487 Філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на суму 51530,20 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі №520/10029/18 адміністративний позов ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, (код ЄДРПОУ, 40387920, просп. Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, 64300) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії суб`єкта владних повноважень Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, (64309, просп. Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, код ЄДРПОУ, 40387920) щодо припинення з 01 березня 2016 року виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ). Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, (64309,просп. Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, код ЄДРПОУ, 40387920) поновити нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з 01 березня 2016 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

До суду позивачем надано лист відповідача №148/В.14 від 26.04.2019, адресованого її бабусі, ОСОБА_2 , про те, що вищезазначене рішення суду виконано в повному обсязі, а саме здійснено нарахування пенсії з 01 березня 2016 року. Виплата проведена в межах одного місяця у квітні 2019 року, та у подальшому буде виплачуватися з червня 2019 року. Сума доплати за минулий період ("відкладена доплата") буде проведена за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України за умови фінансування.

Відповідачем не здійснено нарахування та виплату недоотриманих пенсійних виплат померлої ОСОБА_2 за період з 1 березня 2016 року по 06 червня 2018 року та не включено їх до складу спадщини, що стало підставою для звернення позивача до відповідача 16 серпня 2021 року.

Листом від 13 вересня 2021 року відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті пенсійних виплат ОСОБА_2 , посилаючись на норми ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсій, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Вважаючи, що відповідачем порушено її право на отримання пенсійних виплат як спадкоємця, позивач звернулась до суду з цим позовом.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 про повторне витребування доказів відповідачем 20.12.2021 надано до суду довідку Про розмір нарахованої і фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 06.06.2018, відповідно до якої за вказаний період ОСОБА_2 нарахована пенсія у сумі 40721,32 грн, утім, виплата такої пенсії не здійснена.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії виплачуються щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст. 49 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ані Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ані будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, право померлої бабусі позивача на отримання пенсії 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV. Право на отримання пенсії за цей період підтверджено також судовим рішенням, що набрало законної сили.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19 зазначив, що згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Суд вказав, що положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

ВС зазначив, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсійних виплат померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року спадкоємцю - ОСОБА_1 , а також з метою усунення допущених у межах спірних правовідносин порушень закону зобов`язання відповідача сформувати та направити до державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. для включення до складу спадщини після смерті померлої бабусі позивача довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , за період з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року у сумі 40721,32 грн.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити вказану суму суд відмовляє з огляду на те, що процедура виплати цієї суми здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством про спадкування, відтак, обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача є таким, що відповідає вищенаведеним приписам ЦК України та Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсійних виплат померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року спадкоємцю - ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) сформувати та направити до державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. для включення до складу спадщини після смерті померлої бабусі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 06 червня 2018 року у сумі 40721 (сорок тисяч сімсот двадцять одна) грн 32 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37874947, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) - 899998, Рахунок отримувача - UA4020661, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 22 грудня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов