Справа № 520/5562/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 р.Справа № 520/5562/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 30.07.21 року у справі № 520/5562/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (далі відповідач), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Немишлянського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у відмові формування заяви-анкети, в порядку, передбаченому Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, за поданою ОСОБА_1 заявою щодо оформлення паспорта замість втраченого від 09.02.2021 до Немишлянського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області;

зобов`язати Немишлянський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області сформувати заяву-анкету в порядку, передбаченому Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, за поданою ОСОБА_1 заявою щодо оформлення паспорта замість втраченого від 09.02.2021 до Немишлянського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області;

стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області судові витрати в розмірі 8 908 гривень 00 копійок на користь позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №520/5562/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №520/5562/21 скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким визначено, що громадяни України не обмежені ні за яких підстав у праві на в`їзд в Україну. Позивач є громадянином України, однак на теперішній час не має можливості звернутись до закордонної дипломатичної установи, а саме консульства України в Російській Федерації, оскільки не має жодних документів для виїзду за межі України. Паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не в змозі отримати, а паспорт громадянина Російській Федерації для виїзду за кордон втрачений за невідомих обставин, поновлювати не має наміру. Крім того, позивач не погоджується з посиланнями відповідача, а також з висновками суду першої інстанції щодо можливості отримання позивачем паспорта громадянина України лише після надання іншого документу (паспорту громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про зняття особи з консульського обліку, який втрачено позивачем), який відповідно до п. 35 Порядку № 302 є одним з обов`язкових документів, які подаються для оформлення паспорту. Позивач вважає, що наведені висновки порушують його право на отримання документу, що підтверджує його громадянство, порядок отримання якого не може ототожнюватися з порядком повернення особи з постійного місця проживання в іноземній державі.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 17.06.1999 дозволено виїзд на постійне місце проживання до Російської Федерації, що підтверджується листом Головного управління ДМС України в Харківській області №6301.6.1/32230-21 від 13.07.2021 року.

На виконання п. 37 чинної на час надання зазначеного дозволу Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України № 316 від 17.08.1994, позивачем особисто було здано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та даний документ мало бути знищено.

Для виїзду на постійне місце проживання до Російської Федерації ОСОБА_1 07.07.1999 було оформлено та видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 терміном дії до 07.07.2009.

У зв`язку з втратою паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 17.11.1998 Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, а також закордонного паспорту серії НОМЕР_2 та з метою оформлення паспорта громадянина України позивачем 10.02.2021 року було подано письмову заяву з додатками щодо оформлення позивачу паспорта замість втраченого, яку прийнято працівником відповідача та зареєстровано. Зазначає, що до вказаної заяви були долучені наступні документи: оригінал письмової заяви ОСОБА_1 від 08.02.2021 про втрату паспорта зразка 1994 року; копія картки фізичної особи - платника податків ДПА у Харківській області; копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_5 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 ; копія листа ГУ ДМС України в Харківській області від 29.09.2020 № 29/09-1; оригінал квитанції № 0.0..1 від 08.02.2021 про сплату ОСОБА_1 адміністративного збору в сумі 489 гривень за оформлення та видачу паспорта; оригінал квитанції № 0.0..1 від 08.02.2021 про сплату ОСОБА_1 державного мита в сумі 34 гривні, копія договору про надання правової допомоги; копія ордера на надання правової допомоги; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника.

Листом Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області № 6323-304/6323-21 від 11.02.2021 вищевказану письмову заяву повернуто без розгляду адвокату Євгену Фурманову з посиланням на те, що заява не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки до неї не долучені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордера. Будь-якої відповіді позивачу направлено не було.

Вважаючи необгрунтованою відмовою в оформленні втраченого паспорта громадянина України, позивачем було направлено скаргу до Головного управління ДМС України в Харківській області від 17.02.2021 щодо неналежної організації службової діяльності в Немишлянському районному відділі у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області та розгляду заяви позивача щодо оформлення паспорта замість втраченого.

Листом Головного управління ДМС в Харківській області від 02.03.2021 року № 6301.13-3163/63.3-21 позивачу було надано відповідь, в якій зазначено, що позивач виїздив на постійне місце проживання до Російської Федерації та під час виїзду за кордон у останнього під час оформлення документів вилучено паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , який в подальшому було знищено. Для отримання позивачем паспорта громадянина України необхідно спочатку оформити повернення з постійного місця проживання в іноземній державі. Для чого слід звернутися до ГУДМС в Харківській області та надати наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон із відміткою про зняття з постійного консульського обліку в закордонній дипломатичній установі України, копію зазначеного вище документа, одну фотокартку розміром 3.5*4.5 см

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю паспорта громадянина України для виїзду за кордон, останній звернувся з заявою від 12.03.2021 до Головного управління ДМС в Харківській області щодо отримання інформації про можливість оформлення повернення позивача з постійного місця проживання в іноземній державі без надання паспорта громадянина України для виїзду за кордон із відміткою про зняття з постійного консульського обліку в закордонній дипломатичній установі України та його копії.

Листом Головного управління ДМС в Харківській області від 30.03.2021 року № 6301.13-4913/63.3-21 позивача було повідомлено про те, що йому в обов`язковому порядку необхідно надати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який він може оформити, звернувшись до консульських установ України в Російській Федерації та в`їхати по ньому на територію України.

Вважаючи, що вимоги відповідача щодо надання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон із відміткою про зняття з постійного консульського обліку в закордонній дипломатичній установі України з метою оформлення паспорта громадянина України не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, та вважаючи протиправною бездіяльність Немишлянського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у відмові формування заяви-анкети в порядку, передбаченому Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для оформлення паспорта громадянина України позивачу необхідно було оформити паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі в тій країні, куди він виїхав на постійне місце проживання, та перетнути кордон України, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, після чого звертатись до органів Державної міг рійної служби та пройти процедуру повернення на постійне проживання в Україну, за результатами якої анулюється штамп щодо постійного проживання за кордоном, відбувається зняття особи з консульського обліку. Однак, позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо проходженням ним процедури повернення на постійне проживання в Україну та встановлено, що позивачем не було надано до відповідача паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який відповідно до п. 35 Порядку №302, є одним із обов`язкових документів, які подаються для оформлення паспорта. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-III).

Громадянами України відповідно до статті 3 Закону № 2235-ІІІ є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Підстави набуття громадянства України містяться у статті 6 Закону № 2235-III, відповідно до пункту 1 частини першої якої громадянство України набувається за народженням.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (далі - Порядок №302), п.35 якого визначено перелік документів, які заявник подає для оформлення паспорта.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302», передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

З 21 червня 2019 року набрав чинності Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року №456, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за №620/33591 (далі - Тимчасовий порядок).

Приписами п. 3 розділу І Тимчасового порядку визначено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС) особі, яка досягла 16-річного віку,- на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Тимчасового порядку для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: заяву; рішення суду; свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №820/3327/16.

З матеріалів справи встановлено, що 10.02.2021 року позивач разом з представником Є. Фурмановим звернулись до Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого.

Разом з заявою про видачу паспорта були долучені наступні документи: оригінал письмової заяви ОСОБА_1 від 08.02.2021 про втрату паспорта зразка 1994 року; копія картки фізичної особи - платника податків ДПА у Харківській області; копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_5 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 ; копія листа ГУ ДМС України в Харківській області від 29.09.2020 № 29/09-1; оригінал квитанції № 0.0..1 від 08.02.2021 про сплату ОСОБА_1 адміністративного збору в сумі 489 гривень за оформлення та видачу паспорта; оригінал квитанції № 0.0..1 від 08.02.2021 про сплату ОСОБА_1 державного мита в сумі 34 гривні, копія договору про надання правової допомоги; копія ордера на надання правової допомоги; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника.

Колегія суддів дійшла висновку, що подана заява про видачу паспорта за формою відповідає встановленій чинним законодавством формі, визначеній у додатку 1 до Тимчасового порядку та з наданням відповідних додатків, а отже позивачем було виконано вимоги наведених вище нормативно-правових актів, тобто дотримано певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта.

Частиною 7 ст. 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Зі змісту вищенаведеної норми слідує, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа.

Відповідно до листа Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області № 6323-304/6323-21 від 11.02.2021 слідує, що заяву позивача було повернуто його пердставнику ОСОБА_5 без розгляду з посиланням на те, що заява не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки до неї не долучені копії свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та ордера.

Поряд з цим, відповідач в обґрунтування наведеного повернення заяви не надав будь-яких доказів відсутності зазначених документів.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта, в додатках було зазначено, зокрема, копія договору про надання правової допомоги, копія ордера на надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач, повернувши заяву представнику без надання обґрунтованої відповіді позивачу, не навів жодних зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів.

Більше того, слід звернути увагу на ту обставину, що віповідь була адресована представнику заявника адвокату Є. Фурманову, а не безпесередньо заявнику.

Водночас, колегія суддів наголошує, що реалізація волевиявлення особи на отримання паспорта, здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу разом із необхідними для цього документами.

Вказані вимоги були виконані позивачем, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивач при зверненні до відповідача з питань обміну паспорта не надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, то колегія вважає такі доводи безпідставними, оскільки відповідно до листа, як на підставу для відмови, відповідачем було вказано, що до заяви не долучені копії свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та ордера. Крім цього, згідно заяви позивача про видачу паспорта усі оригінали документів, копії яких долучено до заяви, є у позивача в наявності.

За таких обставин, права та законні інтереси ОСОБА_1 порушені відповідачем, оскільки наявними у матеріалах справи допустимими доказами підтверджені протиправні дії відповідача, що полягають у безпідстанвому поверненні заяви без розгляду.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому, колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За правилами п.3 та 4 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту цієї норми процесуального закону випливає, що вимоги про визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними може бути заявлена в адміністративному позові виключно разом з вимогами про зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій (вчинити певні дії), які повинні бути спрямовані на відновлення порушеного права.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що передбачено ч.2 ст.5 КАС України.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства. Положеннями ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14 листопада 1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003р. № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Саме на ефективний захист порушеного права вказують і положення п.3, 4 та 10 ч.2 ст.245 КАС України, якими встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів, за встановлених обставин цієї справи та правового регулювання відносин, з яких виник цей спір, приходить до висновку про те, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, що полягає у поверненні без розгляду заяви від 09.02.2021 року, поданої ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта замість втраченого та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області розглянути заяву від 09.02.2021 року, подану ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта замість втраченого.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі № 520/5562/21 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, що полягає у поверненні без розгляду заяви від 09.02.2021 року, поданої ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта замість втраченого.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Немишлянського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області розглянути заяву від 09.02.2021 року, подану ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта замість втраченого.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 23.12.2021 року