Справа № 240/3845/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 240/3845/21 пров. № А/857/21746/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Шерематою С.А., час ухвалення судового рішення 15 год 16 хв у м. Любомлі, дата складання повного тексту судового рішення 09 листопада 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №4580/20500/18 від 19.09.2018, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях складу правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04.11.2021 позов було задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Волинською митницею було вчинено усі можливі дії з метою з`ясування фактів та обставин, що мали значення при визначенні міри відповідальності ОСОБА_1 та вжиті можливі заходи для забезпечення його процесуальних прав, передбачених ст.498 МК України. Доводи позивача про розмитнення автомобіля є безпідставним, оскільки позивач безпосередньо на себе взяв зобов`язання його транзитного вивезення 18.05.2018, а розмитнення було проведено тільки 14.02.2019, відтак оплата добровільного внеску при митному оформлені транспортного засобу у даному випадку не звільняє його від сплати штрафу.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.268 КАС України, у справах, визначених, в тому числі статтею 286 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги положення ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України, розгляд справи проведено за відсутності сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно витягу з ЄАІС та інспектора 2006, 18.05.2018 ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (далі Автомобіль, Транспортний засіб) у режимі «транзит» та був ознайомлений з вимогами ст.ст.95, 470, 485 МК України.

22.08.2018 державним інспектором ВМО№4 Волинської митниці ДФС Кулагіною А.П. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №4580/20500/18 за ознаками ч.3 ст.470 МК України, у якому вказується на перевищення позивачем встановленого ст.95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу, ввезеного 18.05.2018 більше ніж на 10 діб.

Протокол із повідомленням про розгляд справи 19.09.2018 було надіслано митницею на адресу позивача рекомендованим листом27.08.2018 та було повернуто із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання.

19.09.2018в.о.начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.470 МК України, відповідно до змісту протоколу №4580/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлені процесуальні обставини розгляду посадовою особою митниці справи про порушення митних правил відносно позивача, за яких останній не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про існування безумовної підставою для скасування оскаржуваної постанови відповідно до п.4 ч.1 ст.531 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.2 ст.91 МК України, митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 2 ст. 95 МК України, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Таким чином, у вищезазначених нормах МК України законодавцем чітко передбачені строки на в`їзд і виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

За змістом ч.1 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (частина перша).

В силу вимог ч.6 ст.102 МК України, митний орган призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 К цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

У відповідності до п.1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1066 від 09.10.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за №2120/22432 (далі Порядок №1066), митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Згідно ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною третьою статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Вказаними нормами права встановлено обов`язок особи у встановлений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим «Транзит», за межі митної території України, невиконання якого тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідальність, передбачена статтею 470 МК України, настає у разі перевищення встановленого строку доставки товарів до митного органу призначення, який виконує митні формальності щодо вивезення вказаних товарів за межі митної території України.

Разом з цим, слід зазначити, що 25.11.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» №2612-VIII від 08.11.2018 (далі - Закон №2612-VIII), який прийнято з метою врегулювання питання ввезення транспортних засобів на митну територію України, забезпечення дієвого контролю за переміщенням, цільовим використанням транспортних засобів, поміщених в митний режим транзиту чи тимчасового ввезення, посилення відповідальності громадян за порушення митних правил.

Пунктом 13 розділу І Закону №2612-VIII внесено зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, зокрема, доповнено пунктами 92 та 93 такого змісту:

«Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Установити, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту».

Колегія суддів звертає увагу на те, що Законом №2612-VIIІ визначено, що митне оформлення транспортного засобу особистого користування, за якими не дотримані строки та умови митних режимів транзиту або тимчасового ввезення, здійснюється за умови сплати митних платежів і добровільної сплати до Державного бюджету коштів у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Тобто, якщо умов митних режимів тимчасового ввезення та транзиту особою не дотримано, але було сплачено добровільний внесок (8500,00 грн) при митному оформленні транспортних засобів особистого користування, особа звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 470, 481 та 485 МК України за порушення митних правил стосовно транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018 «Про затвердження Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України та внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998, №795 від 04.06.2007»було затверджено Тимчасовий порядок виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 1 Тимчасового порядку визначено механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТЗЕД та ввезені громадянами на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до 25 листопада 2018 року.

Згідно п.11 Тимчасового порядку, сплата належних митних платежів, а також коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачених пунктом 93 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, покладається на декларанта або на особу, уповноважену на це декларантом. Зазначені митні платежі та кошти сплачуються згідно з електронною митною декларацією, за якою здійснюється декларування такого транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Відповідно до п.16 Тимчасового порядку, завершення у встановленому порядку митного оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільна сплата декларантом до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 МК України, за порушення митних правил стосовно випущеного для вільного обігу транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Отже, з наведеного вбачається, що Законом №2612-VIII визначено пільгові умови розмитнення транспортних засобів ввезених на територію України з 1 січня 2015 року по 25 листопада 2018 року, а також визначено підстави для звільнення особи, яка винна у порушенні строків митного режиму тимчасового ввезення (транзиту) від відповідальності, передбаченої статтею 470 МК України.

Таким чином, з 25.11.2018 звільняються від відповідальності за ч.3 ст.470 МК України особи, відповідальні за дотримання строків та умов тимчасового ввезення та транзиту, за умови здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абз.1 п.92 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законодавцем встановлено саме звільнення осіб від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.3ст.470 МК України.

Окремо слід зазначити, що оскільки Законом №2612-VIII при дотриманні певних умов, фактично скасовано відповідальність осіб, винних у порушенні митних правил під час здійснення ввезення транспортних засобів на територію України, то положення вказаного Закону, в силу вимог ст.58 Конституції України, мають зворотну силу в часі.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст.58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що 14.02.2019 позивач розмитнив транспортний засіб марки«OPEL ZAFIRA», номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , що підтверджується митною декларацією №UA101070/2019/010455 та сплатив усі належні митні платежі у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані обставини виключають умисел в діях ОСОБА_1 , спрямованих на порушення митних правил.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 26.05.2018 по 17.08.2018 та з 20.08.2018 по 23.01.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 27.11.2019.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вказані норми підлягають застосуванню до спірних правовідносин та виключають наявність події адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем 14.02.2019, тобто у період до закінчення 180 днів з дня набрання чинності Законом №2612-VIII (25.11.2018) здійснено митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, сплачено належні митні платежі, а також добровільно сплачено до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказане не заперечується сторонами у справі.

Тобто, в силу дії положень абз.2 п.93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, позивач звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.470 МК України.

При цьому, слід зазначити, що звільнення особи від відповідальності не вказує на відсутність в її діях складу порушення митних правил відповідно до ч.3 ст. 470 МК України.

Статтею 531 МК України передбачені такі підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до частини 2 статті 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотню силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини щодо вчинення позивачем порушення митних правил, з огляду на обов`язковість застосування до спірних правовідносин положень абз.2 п.93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 470 МК України.

Доводи апелянта щодо здійснення позивачем митного оформлення транспортного засобу після прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки законодавцем чітко визначено строк (180 днів), протягом якого особа повинна здійснити митне оформлення транспортного засобу, що є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок провадження у справах про порушення митних правил регламентовано главою 69 МК України.

Згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ст.488 МК України, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст.498 МК України, прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Така особа зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.

Згідно ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, в наведених нормах законодавства чітко закріплено обов`язок органу доходів і зборів вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.10.2018 по справі № 320/4759/16-а, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Судом встановлено, що протокол про порушення митних правил від 22.08.2018 складено відповідачем за відсутності позивача, належних доказів направлення його та повідомлення про дату та час розгляду справи, отримання їх позивачем матеріали справи не містять і відповідачем не надано.

Крім того, згідно відмітки Укрпошти на цьому документі вбачається, що останній повернувся до митниці з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що не може бути визнане належним врученням.

Колегія суддів зазначає, що відмітка «за закінченням терміну зберігання» не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Подібна відмітка не дає обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення особи, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано відправлення, не виявлено за місцем проживання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2021 року по справі №240/3845/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 23.12.2021.