Справа № 208/3576/21
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/3576/21
№ провадження 2-а/208/54/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Патрульного ВРПП Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 Редько С.М. звернувся до Патрульного ВРПП Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Міхненко В.Р. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01.05.2021р. патрульним Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Міхненко В.Р. було складено постанову про адміністративне правопорушення «у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії БАА № 629983 відносно нього за ч.3 ст.140 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.05.2021 р. об 13.20 год. в АДРЕСА_1 проводив земельні роботи по викопуванню траншеї та порушив правила норми та стандарти на обкладеного місця проведення робіт без відповідних на то документів та не обладнання відповідними знаками, чим скоїв адміністративне правопорушення передбаченою ч.3 ст.140 КУпАП, за який передбачений штраф в розмірі 680 грн..

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та обґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що поліцейським при складанні постанови було порушено принцип правової визначеності, оскільки ним не зазначено норму матеріального права, порушення якої начебто допустив він. Вважає, що таких підхід не відповідає вимогам діючого законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення відносно нього, порушує право на захист, а також перешкоджає встановленню істини.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовільнити.

Представник відповідача в судове не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою від 12.05.2021 р. відкрито провадження по справі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалу адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.05.2021 р. об 13.20 год. в м. Кам`янське пр.Т.Шевченка,2/28 проводив земельні роботи по викопуванню траншеї та порушив правила норми та стандарти на обкладеного місця проведення робіт без відповідних на то документів та не обладнання відповідними знаками, чим скоїв адміністративне правопорушення передбаченою ч.3 ст.140 КУпАП, за який передбачений штраф в розмірі 680 грн.

Відповідальність за ч. 3 статті 140 КУпАП настає за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, -

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодекс повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Відповідно до до п.п.6 п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП(коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, в тому числі про порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій.

Натомість, до оскаржуваної постанови не було додано заміри та схеми про порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, що свідчить про неповноту збирання доказів.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог ст.280 КУпАП інспектором не з`ясовані та не враховані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Таким чином, вина особи має бути підтверджена сукупністю належних та допустимих доказів, які кожен окремо та у взаємозв`язку між собою поза розумним сумнівом підтверджують обставини викладенні у постанові, натомість таких доказів за наслідками розгляду даного спору суб`єктом владних повноважень не надано.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішенням спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTNERS v. UKRAINE, № 4909/04, № 4909/04 §58 , ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

На підставі вище викладеного та керуючись 139, 241-244, 262, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Патрульного ВРПП Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 629983 від 01.05.2021р., складену Патрульним ВРПП Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Міхненко В.Р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та провадження закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.