Справа № 419/979/21
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 419/979/21
Провадження № 2-а/419/6/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при: секретарі - Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новоайдар Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Усова Катерина Вікторівна до Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №523173 від 30.04.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Усова К.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №523173 від 30.04.2021 року.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 30.04.2021 року інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП лейтенант поліції Голощаков Олександр Іванович, виніс постанову серії ДП18 № 523173 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови, вважає, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності в порушення п. 11.5, 2.1а, 2.1б ПДР України. Нічим крім слів Відповідача дане адміністративне правопорушення не встановлено. Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав. Як вбачається з матеріалів постанови, 30.04.2021 року о 06:20 за адресою м. Сєвєродонецьк проспект Хіміків біля будинку 4, за версією відповідача було порушення правил дорожнього руху. Автомобіль DAEWOO NEXIA державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач. Відповідач стверджує, що Позивач порушив правила дорожнього руху, а саме п. 11.5.2,2.1а та 2.16 ПДР:

11.5 На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

2.1 а та 2.1 б Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);

Представник позивача, вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена за порушення п. 9.2.6 ПДР України - необгрунтовано і не законно.

На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Тобто дана норма наказує рухатися по правій стороні, але не обмежує руху по лівій стороні. Далі мова йде про те, що при собі у водія не було документів, які необхідно мати.

Прохання ОСОБА_1 про можливість перегляду відеоматеріалу, про нібито скоєне адміністративне правопорушення, була проігнорована з боку співробітників УПП в Луганській області. У Протоколі так само запис яким відеозаписуючим пристроєм було зроблено запис правопорушення ХІОМІ DSIX300142 ВЬо 142 та DSIX300134 ВЬо 134 відсутнійц.У послугах адвоката було відмовлено.

Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, коли на місце зупинки приїхав адвокат, то співробітники поліції не звертаючи увагу на її пояснення про те, що постанова може бути винесена або на місці вчинення правопорушення або безпосередньо в поліцейському управлінні, то адвокат не був допущений до розгляду адміністративного матеріалу. При цьому, постанова серії ДП18 № 523173 від 30.04.2021 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Просить суд відновити пропущений 10-денний термін оскарження до суду, в зв`язку з тим, що останній день звернення до суду випав на святкові (вихідні) дні. Скасувати постанову УПП в Луганській області інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП лейтенанта поліції Голощапова Олександра Івановича, серія ДП18 № 523173, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Закрити відносно ОСОБА_1 , провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Судові витрати покласти на відповідача.

Не погоджуючись з обставинами, викладеними в позовній заяві, представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 повністю з мотивів викладених у відзиві, за безпідставністю. Розглянути справу без участі представника та відповідача.

Ухвалою суду від 19.05.2021 було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Також, цією ухвалою було витребувано від відповідача докази.

Зазначена справа неодноразово відкладалась за клопотаннями представника позивача Усової К.В. у зв`язку з тяжкою хворобою та проходженням лікування за межами країни.

23.12.2021 року представник позивача Осика М.І., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серія ВВ № 1016202 від 23.12.2021 року, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Луганській області у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі.

При цьому суд вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, оскільки зазначений строк був пропущений позивачем через те, що останній день оскарження спірної постанови припадав на неробочий день - офіційно визначений як святковий, а з позовом звернувся 18.10.2021р., в перший робочий день після завершення святкових днів. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду і дають підстави поновити пропущений строк.

Судом встановлені факти та відповідні правовідносини.

30.04.2021 інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області лейтенантом поліції Голощаповим О.І. була складена постанова серії ДП18 № 523173 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту якої вбачається, що 30.04.2021 року о 06.03 год. в м. Сєвєродонецьк пр. Хіміків 22 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот на дорозі з одностороннім рухом в населеному пункті, в той час коли права смуга була вільна та не мав при собі (не надав) посвідчення водія відповідної категорії «В», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 11.5, 2.1 а, 2.1 б ПДР та скоїв правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Копія постанови ОСОБА_1 отримана 30.04.2021 року, про що свідчить його підпис у п. 9 вказаної постанови, до суду позов спрямований 11.05.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» - поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону- поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання. Так, відповідно до ст. 14 зазначеного Закону - учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. При цьому учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306.

Так, відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. В пункті 1.3 цих Правил зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.п. 11.5. Правил дорожнього руху - На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до змісту ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, відповідач подаючи до суду відзив на позовну заяву, додав до матеріалів справи копію відео з нагрудної відеокамери та відеореєстратора Хіаоmі, що знаходяться на 4 DVD-R дисках, як доказ, що підтверджує обставини, вказані в оскаржуваній постанові, а саме, вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із даного відео вбачається (відеореєстратора Хіаоmі), файл під назвою video 2021-05-01 12-12-15 (2).mp4 містить запис на якому зафіксовано як зазначений автомобіль о 05 год. 58 хв. зупинився на перехресті на зелений сигнал світлофора без видимих для того причин, (роздруківка додається). Рушивши автомобіль повертає ліворуч та зупиняється. З-за керма виходить чоловік схожий на позивача, та відходить від автомобіля на деяку відстань.

Наступним файлом video_2021-05-01_12-12-16.mp4 зафіксовано як той самий автомобіль рухається в крайній лівій смузі при тому що права смуга для руху абсолютно вільна. Так продовжується декілька перехресть що свідчить про відсутність наміру повертати ліворуч чи розвертатися. Згодом вірогідно помічаючи поліцейський автомобіль який рухався в попутному напрямку, позивач із крайньої лівої смуги повертає, праворуч до заїзного карману. Зупиняючись позивач виходить з-за керма та явно намагається уникнути спілкування з поліцейськими.

Подальша відео фіксація продовжується на бодікамери поліцейських DSJ-X300142_BB0142 та DSJ-X300134_BB0134. На відеозаписі .mov зафіксовано як позивач виходить з автомобіля, з місця водія. До нього звертається поліцейські називаючись та вказуючи на порушення пункту 11.2 та 11.5 ПДР України. Позивач одразу намагається покинути місце події, та на вимогу поліцейських категорично відмовляється пред`являти документи згідно пункту 2.4.а ПДР України. Іншими відеозаписами з цих камери фіксується подальше спілкування між позивачем та поліцейським. На цьому ж відео DSJ-X300142_BB0142 о 02.22 розпочинається розгляд справи, працівник поліції зазначає місце та час, хто проводить розгляд, роз`яснює права в тому числі на юридичну допомогу, зазначає що саме було порушено ОСОБА_1 . Тобто наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджено дотримання патрульним вимог чинного законодавства щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (роз`яснення прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, встановлення фактичних обставин справи тощо), встановлення події правопорушення.

На відеозаписах з вказаних бодікамер зафіксовано, що позивачу, поліцейськими, неодноразово роз`яснено, що відповідно до пунктів 11.2 та 11.5 ПДР він мав рухатися правою смугою, оскільки вона була вільна від перешкод та від інших учасників дорожнього руху. Також вказано вимогу про необхідність пред`явлення документів згідно пункту 2.4.а ПДР України та роз`яснено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. При подальшому перегляді відеозаписів вбачається, що позивач не має при собі посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, постійно пояснює, що не розуміє поліцейських та те що відбувається, зазначає, що не він водій авто. Таке посилання позивача на те, що він не зобов`язаний надавати на вимогу поліцейського документи, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є повністю необґрунтованими.

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 в якій зазначено наступне. « Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи (постанова від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17).

Таким чином, позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні правопорушення.

Крім вказаного під час спілкування, у позивача було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На підставі цього водія було направлено до Сєвєродонецької міської лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За вказаним фактом Новоайдарським районним судом було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, зазначена постанова набрала законної сили.

Окремо слід звернути увагу на дотримання працівниками УПП в Луганській області ДПП прав позивача визначених у статті 268 КУпАП. Із відеозаписів з бодікамер стає зрозумілим, що поліцейський доклав максимум зусиль та створив належні умови для реалізації прав особи. Відеозаписом .mov зафіксовано що позивачу роз`яснено його права згідно із статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Дійсно, ОСОБА_1 заявив бажання на присутність адвоката. Поліцейський не заперечує і пропонує викликати позивачу на місце події адвоката та дає достатньо часу для реалізації свого права. Натомість ОСОБА_1 не реалізує права та продовжує сперечатися, вимагати адвоката, що підтверджується відеозаписом. Поліцейський роз`яснює можливість викликання адвоката водія, оскільки не передбачає надання адвоката Державою. Єдиним виключенням щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги і обов`язком поліцейського викликати захисника, слугує факт застосування до особи адміністративного затримання, що визначено у пункті 3 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». В ході перегляду відеозапису про присутність адвоката на місці події не йшлося.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853, затверджено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р. І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122, статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 2 статті 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином працівники поліції провели розгляд справи з дотриманням вимог закон. В постанові мається посилання на відеореестратор та боді камеру, на які вівся відеозапис.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються. Поліцейські виявили порушення правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагували. Результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Невідворотність адміністративної відповідальності залежить більшою мірою від роботи працівників, уповноважених притягати до відповідальності і застосовувати санкції. Адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди. Безкарність правопорушника заохочує на вчинення нових проступків і подає негативний приклад іншим нестійким особам.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Усова Катерина Вікторівна до Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №523173 від 30.04.2021 року - залишити без задоволення, а відповідну постанову - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених частиною другою статті 299 КАС України.

Головуючий суддя: О.М.Іванова