Справа № 826/16348/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Київ № 826/16348/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної архівної служби України

про скасування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної архівної служби України (надалі - відповідач) про скасування дисциплінарного стягнення.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що відповідачем протиправно винесено наказ від 20.08.2018 №к1-168 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » без встановлення всіх фактичних обставин справи, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі судової справи, адміністративну справу №826/16348/18 передано на новий розгляд судді Качур І.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2019 року прийнято та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Державної архівної служби України подано відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки шестимісячний строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності починає обраховуватися з 20.02.2018, тобто фактично з дня безпосереднього ознайомлення керівника служби зі змістом акту службового розслідування, у якому описані порушення, які й стали підставою для видачі оскаржуваного наказу. Зазначений строк спливає 20.08.2018 відповідно.

Оскаржуваний наказ відповідачем видано в останній день спливу строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме - 20.08.2018, який починає обраховуватися з 20.02.2018 фактично, тому жодних порушень у цій частині відповідачем не допущено, а доводи позивача є безпідставними взагалі та задоволенню не підлягають..

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), було проведено перевірку дотримання Державною архівною службою України вимог Закону України «Про запобігання корупції» та за її результатами складено припис про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень ДАСУ від 28 грудня 2017 року № 1538.

На підставі наказу ДАСУ від 12 січня 2018 року № к/1-5 «Про проведення службового розслідування» проведено службове розслідування з метою з`ясування обставин, викладених у вказаному приписі НАЗК.

Виявлені порушення доведені до відома Голови ДАСУ 13 лютого 2018 року.

19 лютого 2018 року позивачем надано заперечення щодо висновків, викладених в акті службового розслідування.

За результатами зазначеного службового розслідування та на підставі наказу ДАСУ від 23 лютого 2018 року № 13 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДАСУ відкрито дисциплінарне провадження стосовно начальника відділу управління персоналом ДАСУ ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування та дисциплінарного провадження, зокрема встановлено:

1) 17 травня 2017 року наказом ДАСУ № к/1-147 ОСОБА_2 було на посаду завідувача сектору організації виставкової діяльності та зв`язків з громадськістю управління міжнародного співробітництва та документального забезпечення як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір.

Заява про надання згоди стосовно проведення спеціальної перевірки відповідно до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 подана 08 червня 2018 року, тобто після призначення на посаду, чим порушено вимоги частини третьої статті 56 Закону України «Про запобігання корупції».

Запити про проведення спеціальної перевірки направлені до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей були надіслані 08 червня 2018 року.

Позивачем не забезпечено проведення спеціальної перевірки ОСОБА_2 та виправлення недоліків і зауважень, зазначених у приписі НАЗК, до 08 червня 2018 року.

2) 27 червня 2017 року ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста з мобілізаційної роботи наказом Укрдержархіву № к/1-166.

Юрисдикція даної посади поширюється на всю територію України та належить до посади з підвищеним рівнем корупційних ризиків. Призначення на таку посаду ОСОБА_3 можливо після проведення спеціальної перевірки.

В матеріалах дисциплінарного провадження знаходяться запити на здійснення перевірки та відповіді на них.

В той же час, комісією встановлено, що довідка про результати спеціальної перевірки ОСОБА_1 сформована без наявності відомостей із Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», чим порушено вимоги п. 14 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171, а також ч.ч. 2, 3 ст. 58 Закону України «Про запобігання корупції».

З приводу вказаних фактів у позивача було відібрано відповідні пояснення, в яких зазначила, що довідка про результати спеціальної перевірки була сформовано на підставі отриманих відповідей на запити та отримання витягу з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України.

При цьому витяг з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» Укрдержархівом отримано 25 липня 2017 року та відповідно до резолюції Голови Укрдержархіву передано на виконання ОСОБА_1 . Тобто, довідку про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_3 складено 27 червня 2017 року без отримання інформації Міністерства юстиції України (його територіального органу).

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих пояснень та доказів, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин дисциплінарної справи в їх сукупності стосовно ОСОБА_1 - начальника відділу управління персоналом Державної архівної служби України, комісія дійшла висновку про вчинення нею дисциплінарного проступку, а саме: неналежного виконання обов`язків керівника (посадових обов`язків), передбаченого частиною п`ятою статті 65 Закону України «Про державну службу».

Дисциплінарна комісія запропонувала суб`єкту призначення Голові ДАСУ притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідно частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу».

20 серпня 2018 року Головою ДАСУ видано наказ № к1-168 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким позивачу оголошено догану.

Вважаючи наказ Голови ДАСУ № к1-168 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » незаконним та необґрунтованим, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом та розгляду справи судами попередніх інстанцій; далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), передбачено, що державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки. Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 зазначеного Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Частиною першою статті 66 вказаного Закону передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до статті 68 Закону № 889-VIIІ дисциплінарні провадження ініціюється суб`єктом призначення (ч. 1), а на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (п. 2 ч. 2).

Згідно зі статтею 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (ч. 1); дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі (ч. 2); до складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом (ч. 3); склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби, при цьому до складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу (ч. 4).

Згідно з частиною третьою статті 66 зазначеного Закону у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №889-VIII, державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Згідно із частиною п`ятою статті 74 Закону №889-VIII, дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

При цьому, частиною другої статті 74 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідно до частин першої та дев`ятої статті 71 Закону №889-VIII, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Отже, з наведених положень Закону № 889-VIII убачається, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення у виді догани.

При цьому, за змістом частини третьої статті 65 та частини п`ятої статті 74 Закону № 889-VIII законодавець передбачив два строкових обмеження. Одне з них полягає в тому, що дисциплінарне стягнення не може застосовуватися, якщо минув один рік після вчинення відповідного дисциплінарного проступку. Друге строкове обмеження полягає в тому, що дисциплінарне стягнення не може бути застосоване пізніше шести місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку (не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці).

Отже, при виявленні факту вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення, приймаючи рішення про накладення дисциплінарного стягнення, має діяти в межах наведених граничних строків.

Так, пунктами 48-49 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №826/16348/18, зазначено, що початок перебігу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суди першої та апеляційної інстанції визначили дату ініціювання дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 - 23 лютого 2018 року. Водночас, суди зазначили, що про виявлення порушення доведені до Голови Державної архівної служби України 13 лютого 2018 року, як вбачається з акта службового розслідування. При цьому зазначений акт в матеріалах адміністративної справи взагалі відсутній. Тому, суди надали відповідну оцінку документу, відсутньому в матеріалах справи в якості доказу.

Національним агентством з питань запобігання корупції 28 грудня 2017 року надано Державній архівній службі України рішення №1538 «Про внесення припису (примусу) про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону».

Пунктом 1 Припису визначена вимога щодо проведення стосовно працівників Державної архівної служби України службових розслідувань з метою визначення причин та умов, що сприяли невиконанню вимог Закону України «Про запобігання корупції». Пункт 2 зазначеного припису вимагає за результатами службових розслідувань притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з акту службового розслідування Голова державної архівної служби дізналася про порушення здійснені Позивачем 13 лютого 2018 року.

19 лютого 2018 року Позивач надала заперечення проти висновків викладених в акті службового розслідування.

23 лютого 2018 року видано наказ про ініціювання дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 , що свідчить про те, що строк притягнення до дисциплінарної відповідальності спливає 23 серпня 2018 року, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 20 серпня 2018 року тобто Відповідачем не порушено 6 місячного строку.

Що стосується відсутності акту службового розслідування в матеріалах адміністративної справи судом встановлено, що Державна архівна служба України листом від 27 травня 2019 року та на вимогу Шостого апеляційного адміністративного суду направлено додаткові докази, додатком 2 якого було направлено копію дисциплінарної справи, складовою якої є Акт службового розслідування від 13.02.2019 року.

Щодо пропущення річного строку, суд зазначає наступне.

17 травня 2017 року наказом Державної архівної служби України № к/1-147 на посаду завідувача сектору організації виставкової діяльності та зв`язків з громадськістю управління міжнародного співробітництва та документального забезпечення призначено ОСОБА_4 , як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір.

Заява про надання згоди стосовно проведення спеціальної перевірки відповідно до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 була подана 08.06.2018 року, тобто після призначення на посаду, чим порушено вимоги частини З статті 56 Закону України «Про запобігання корупції».

Запити про проведення спеціальної перевірки направлені до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей були надіслані 08.06.2018 року.

Так відповідно до листа Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34- 1465 триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Наказом Державної архівної служби України від 20 серпня 2017 №К1/168 накладено дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 .

Отже, річний строк притягнення ОСОБА_1 розпочинається з 28 грудня 2017 року з моменту винесення припису Національного агентства з питань запобігання корупції, що становить 7 місяців 23 дні.

Відповідно до частини 3 статті 65 Закону № 889-УПІ, державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Окремо судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебувала на лікарняному з 12.03.2018 по 21.03.2018 (9 днів); з 29.05.2018 по 01.06.2018 (3 дні); з 02.07.2018 по 13.07.2018 (11 днів). Таакож перебувала у навчальних відпустках, а саме з15 по 27 травня 2017 (12 днів); з 18 по 30 вересня 2017 (12 днів); з 21 листопада 2017 року по 19 січня 2018 року (59 днів); з 22 січня 2018 по 10 лютого 2018 року (19 днів).

З урахуванням викладеного вбачається, що Укрдержархівом повною мірою дотримано вимоги законодавства про працю та про державну службу в частині реалізації права ОСОБА_1 на працю загалом та на проходження державної служби зокрема. Відтак підстави для скасування наказу від 20.08.2018 № к/1-168 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » відсутні.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи та приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної архівної служби України (надалі - відповідач) про скасування дисциплінарного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур