Справа № 420/21545/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

представника позивача Вовк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулась Одеська митниця Держмитслужби до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19.10.2021 року ВП№67103469 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24тис грн.

Позивач зазначив, що рішенням суду від 10.08.2021 року по справі №420/13226/20 визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 , яке оформлене у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року; зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Зазначене в рішенні суду від 10.08.2021 року по справі №420/13226/20 рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року не стосується автомобіля Chevrolet Volt, відносно вказаного товару-автомобіля було прийнято рішення №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року.

На думку представника без ухвалення додаткового рішення судом не можливо виконати рішення суду.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною, оскільки суперечить вимогам ч. 1 ст. 10, ч.1 ст. 27, ч.1-3 ст. 63 Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі Закон України №1404-VІІІ).

Закон України №1404-VІІІ визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Частина 1 ст.10 Закону визначає заходи примусового виконання рішень.

На думку позивача виконання рішення суду є рішенням немайнового характеру.

Порядок виконання таких рішень встановлений ст.63 Закону. У даному випадку можливо накладення штрафу за невиконання рішення суду та направлення органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом, тобто не передбачено вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, відповідно як наслідок стягнення з боржника виконавчого збору.

Позивач стверджує, що відповідач діяв не у спосіб визначений Законом №1404-VІІІ, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10.11.2021 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року позов прийнятий до розгляду та відкрите провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ. Судове засідання призначене на 23.12.2021 року. Наданий строк для подання відзиву на позов до 20.12.2021 року.

Відповідачем до суду відзив на позов не наданий.

Представник позивача посилаючись на доводи викладені у позові підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причин не явки не повідомив, про час та день судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 року по справі №420/13226/20 визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 , яке оформлене у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року; зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року. Апеляційний суд вважав, що наведені в апеляційній скарзі підстави поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не є обґрунтованими та поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

27.09.2021 року виданий виконавчий лист №420/13226/20.

Супровідним листом від 19.10.2021 року Відділу ДВС позивач отримав постанову від 19.10.2021 року про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби про стягнення з виконавчого збору у розмірі 24000,00грн (а.с.8).

Позивач вважаючи вказану постанову неправомірною оскаржив її до суду.

Суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Спеціальними законами, що визначають умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404- VIII) та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону визначений перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, якими є, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Частиною 4 ст.27 вказаного Закону визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 1 ст.42Закону України №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За приписами ч.3 ст.27 Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Таким чином, положення Закону України №1404-VIII вимагають від державних виконавців приймати одночасно постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову від 19.10.2021 року про стягнення виконавчого збору з боржника Одеської митниці одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №420/13226/20, виданого 10.08.2021 року Одеським окружним адміністративним судом, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Посилання позивача на те, що вимоги Закону №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору стосуються лише виконання рішень майнового характеру є неспроможними, оскільки ст.27 Закону №1404-VIII встановлює розмір виконавчого збору як за примусове виконання рішень майнового характеру (ч.2 ст.27), так і за примусове виконання рішень немайнового характеру (ч.3 ст.27).

Також суд вважає помилковим трактуванням позивачем положень Закону України №1404-VIII, що виконання рішень немайнового характеру не передбачає заходів примусового виконання рішень, встановлених ст.10 Закону.

Відповідно до п.5 ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є також інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Само поняття виконавчого провадження, наведене в ст.1 Закону свідчить про те, що виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень, тобто передбачені законом конкретні дії виконавця є діями з примусового виконання рішення.

Таким чином, звернення до виконавчої служби здійснюється при відсутності добровільного виконання рішення суду. Проте дійсно законодавець незважаючи на початок примусового виконання рішення передбачив ще одну можливість фактично для добровільного виконання рішення суду немайнового характеру це при відкритті виконавчого провадження у постанові зазначити про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно з ч.1,2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 ст.63 Закону («Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення») встановлено, що у разі, невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Незважаючи на те, що відповідно до Закону №1404-VIII державний виконавець при відкритті виконавчого провадження приймає постанову про стягнення виконавчого збору,це не змінює суті та значення виконавчого збору, який є відповідно до ст.27 Законом збором, що справляється на всій території України саме за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Саме у зв`язку з цим, за правовою позицією Верховного Суду, зокрема, за рішеннями майнового характеру обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що рішення суду на час розгляду даної справи не виконано, рішення по виконавчому провадженню не прийнято.

Таким чином, на час розгляду даної справи відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови від 19.10.2021 року ВП№67103469 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24тис грн, яка прийнята державним виконавцем разом з постановою про відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.

Щодо твердження позивача про неможливість виконати рішення суду від 10.08.2021 року по справі №420/13226/20, оскільки в ньому наявне посилання на рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року, яке фактично не стосується автомобіля Chevrolet Volt, відносно вказаного товару - автомобіля було прийнято рішення №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року, тобто під іншим номером.

Суд вважає таке твердження неспроможним, оскільки у виконавчому листі відсутні посилання на вказане рішення про визначення коду товару.

У виконавчому листі вказано - зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).

Тобто у виконавчому листі чітко визначені зобов`язання митниці, які вона повинна виконати.

В Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України „Про виконавче провадження (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року №2-р(ІІ)/2019 зазначено, що Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

Крім того, судом встановлено, що Одеська митниця, дії якої визнані судом неправомірними не вжила жодних дій для виконання рішення суду по справі №420/13226/20 навіть, якщо вважала, що в рішенні суду при визнанні протиправними її дій вказаний неправильний номер рішення щодо визначення коду товару. Згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі №420/13226/20 не зареєстровано будь-яких заяв Одеської митниці щодо виконання рішення суду, прийняття додаткового рішення, виправлення описки.

Дослідження копії рішення наданої до позову свідчить про те, що в резолютивній частині рішення суду допущена описка, оскільки згідно з мотивувальною частиною рішення судом досліджено саме рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд дійшов висновку, що при прийнятті постанови від 19.10.2021 року ВП№67103469 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24тис грн. разом з постановою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №420/13226/20 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України №1404-VIII.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 19.10.2021 року ВП№67103469 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24тис грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва

.