Справа № 440/13586/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду
22 грудня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/13586/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., дослідивши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , відповідно до якої просить:
визнати протиправним відмову від 15.06.2021 №1600-0213-8/42311 у призначенні їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до її спеціального (медичного) стажу що дає право на призначення їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій період роботи на посаді медичної сестри терапевтичного відділення у військовій частині 75470 з 10.07.1984 по 13.06.1985, з 14.06.1985 по 20.03.1986, з 19.05.1986 по 19.12.1986 медичної сестри неврологічного відділення, та період роботи на посаді медичної сестри хірургічного кабінету в медсанчастині «Строитель», м Фрунзе, Киргизія з 04.07.1991 по 18.08.1991, на посаді медичної сестри КФСМ з 19.08.1991 по 31.10.1991 , з 01.11.1991 по 11.09.1992 на посаді завідуючої відділенням КФСМ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
В силу пункту 13 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску із заявленими позовними вимогами.
На виконання вимог такої ухвали позивачем направлено лист, що надійшов до суду 21 грудня 2021 року, відповідно до якого остання просила поновити строк звернення до суду та зазначила, що про можливість звернення до суду дізналась від колег, а також наголосила, що за загальним правилом відсутнє обмеження стосовно строку звернення до суду стосовно виплати пенсії за минулий час.
Надаючи оцінку викладеному, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частин другої та третьої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд наголошує, що однією з вимог для виплати відповідної допомоги є встановлення перелічених вище умов саме при призначенні пенсії за віком.
Натомість пенсія позивачу призначена з 23 вересня 2019 року, а з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком остання звернулась 09 червня 2021 року, тобто більше ніж через півтора роки після призначення пенсії за віком.
Факт звернення позивача із заявою до відповідача та отримання від нього відповідної відмови не породжує для позивача продовження строку на звернення до суду, оскільки в даному випадку позивач повинна була дізнатися про порушене право, а саме - невиплату грошової допомоги, ще під час призначення пенсії.
Відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, перебіг строку звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами слід обраховувати з моменту призначення їй пенсії за віком, тобто з 23 вересня 2019 року, а саме з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Позивач же з такими позовними вимогами звернулася до суду лише 25.10.2021, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.
Посилання позивача на той, факт, що про можливість звернутись до суду вона дізналась від колег судом оцінюється критично, оскільки останнє не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.
А твердження позивача стосовно загального правила про відсутність обмеження щодо строку звернення до суду стосовно виплати пенсії за минулий час, суд визнає безпідставним та наголошує, що предметом розгляду у даній справі є спір стосовно виплати одноразового допомоги, а не пенсії, відтак таке посилання не є релевантним спірним відносинам.
Суд наголошує, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."
Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.
Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на її заяву не змінює моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав (не виплата одноразової грошової допомоги під час призначення та виплата пенсії), а свідчить лише про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій щодо отримання допомоги.
Враховуючи викладене, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у наданих поясненнях, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 169, 240, 248, 256 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г. Ясиновський