Справа № 380/11187/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (Відповідач), в якому, із урахуванням заяви від 15 грудня 2021 року про уточнення позовних вимог, просить задоволити позов Головного управління ДПС у Львівській області та стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 79086,34 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що фізична особа ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та згідно карток особових рахунків і довідки про заборгованість № 1809/5/13-01-13-08-06 від 19 лютого 2021 року складає 92801,40 грн. Сума податкового боргу в розмірі 79086,34 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в межах цієї справи, виникла на підставі: 1) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року на суму 18229,67 грн.; 2) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року на суму 2874,16 грн.; 3) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року на суму 16185,74 грн.; 4) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 28 квітня 2020 року на суму 20433,09 грн.; 5) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 28 квітня 2020 року на суму 3221,56 грн.; 6) податкового повідомлення-рішення № 0-1309 від 28 квітня 2020 року на суму 18142,12 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України на адресу відповідача надіслано податкову вимогу форми «Ф» № 17139-17 від 13 лютого 2018 року.

Позивач вказує, що на сьогодні суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує з таких підстав:

- нежитлові приміщення, які належать відповідачу (корівник, телятник та кормокухня), не є предметом оподаткування в силу вимог підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки вони віднесені до будівель сільськогосподарських виробників, що не здані у лізинг, оренду чи позичку. Крім того, ці приміщення передані відповідачем, як засновником, 11 червня 2020 року до статутного складеного капіталу ТОВ «Демидівка-Агро-Ліс», про що свідчить нотаріально засвідчений акт прийому-передачі;

- позивач порушив строк направлення податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідач не отримував жодного податкового повідомлення-рішення внаслідок неправильного зазначення позивачем адреси відповідача, зареєстрованим місцем проживання якого є саме с. Снятинка, Дрогобицький район, Львівська область. Зауважує, що законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення податкового повідомлення-рішення або ж надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням. У корінцях податкових повідомлень-рішень від 28 квітня 2020 року не вказано, коли вони відправлені відповідачу;

- у матеріалах справи відсутні розрахунки загальної суми боргу, нарахованих податків, на які саме об`єкти, їх площа, арифметичні розрахунки недоїмки з податку на нерухоме майно неправильні. У довідці, яка є додатком до позовної заяви, вказані податкові повідомлення-рішення з сумами недоїмки за 2017 рік, хоча, виходячи з наявних у матеріалах справи податкових повідомлень-рішень, ці суми нараховані ще у 2016 році, що виходить поза межі строку позовної давності. У позовній заяві двічі вказана і порахована сума 18229,67 грн. (податкове повідомлення-рішення № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року). Також нарахований якийсь незрозумілий «залишок несплаченої суми 13802,06 грн.» без жодних пояснень щодо походження цієї суми.

Відповідач підсумовує, що плутанина та істотні неточності у розрахунках суми податкового боргу поряд з приховуванням позивачем факту власне сільськогосподарського призначення нежитлових приміщень, які не можуть бути об`єктом оподаткування, свідчать про надуманість та цілковиту безпідставність позову. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково зазначає, що податковий борг відповідача виник на підставі податкових повідомлень-рішень за період 2019-2020 років, а не за 2017 рік, як стверджує відповідач. Також вказує, що податкову вимогу, податкові повідомлення-рішення та позовну заяву з усіма додатками Головне управління ДПС у Львівській області скерувало відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач подав додаткові пояснення в яких зазначає, що є усі підстави вважати неправильними нарахування позивачем податкових зобов`язань не лише з 12 червня 2020 року, а й за попередні періоди у зв`язку з фактичною відсутністю об`єкта оподаткування: у власності відповідача були лише фундаменти будівель, а отже були відсутні площі для визначення суми оподаткування, що підтверджується довідками виконавчого комітету Чайковицької сільської ради № 1031 від 30 травня 2008 року, Самбірського МБТІ № 916 від 29 квітня 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 28 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 грудня 2021 року, суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, закінчив з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і постановив прийняти рішення у строки, передбачені для справ, розгляд яких здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 19 лютого 2021 року № 1809/5/13-01-13-08-06 про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області, станом на 01 лютого 2021 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 92888,40 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 92888,40 грн.

Суд встановив, що податковий борг відповідача за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 79086,34 грн., яка є предметом стягнення у цій справі, виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2018 року на загальну суму 18229,67 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості»;

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2018 року на загальну суму 2874,16 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості»;

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2018 року на загальну суму 16185,74 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості»;

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 28 квітня 2020 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2019 року на загальну суму 3221,56 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості»;

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 28 квітня 2020 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2019 року на загальну суму 18142,12 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості»;

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ф» № 0-1309 від 28 квітня 2020 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за податковий період 2019 року на загальну суму 20433,09 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості».

13 лютого 2018 року Головне управління ДФС у Львівській області виставило відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 17139-17 згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків ОСОБА_1 становить 13802,06 грн. (основний платіж). Зазначена податкова вимога надіслана контролюючим органом на адресу відповідача АДРЕСА_2 .

Докази, які б підтверджували ту обставину, що вищезгадані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога оскаржувались відповідачем в адміністративному або судовому порядку у матеріалах справи відсутні, сторони під час розгляду цієї справи таких доказів суду не надали.

Уважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абзацах першому, четвертому пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень законодавства слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, таке податкове зобов`язання вважається узгодженим.

Оскільки докази оскарження відповідачем в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень: № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року відсутні, то визначені такими податковими повідомленнями-рішеннями суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, відтак в силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України вони набули статусу податкового боргу.

Щодо доводів відповідача про те, що нежитлові приміщення, які йому належать (корівник, телятник та кормокухня), не є предметом оподаткування в силу вимог підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки вони віднесені до будівель сільськогосподарських виробників, що не здані у лізинг, оренду чи позичку, а також, що у власності відповідача були лише фундаменти будівель, а отже відсутні площі для визначення суми оподаткування суд зазначає, що предметом цього позову є стягнення податкового боргу і в цьому випадку суд не оцінює правильність нарахування контролюючим органом сум грошових зобов`язань, оскільки ці обставини входять до предмету доказування у справі щодо правомірності відповідних податкових повідомлень - рішень, а у цій справі предметом доказування є підстави (статус) та склад податкового боргу.

Щодо доводів відповідача про те, що суми грошових зобов`язань, які входять до складу податкового боргу, що підлягає стягненню, нараховані ще за 2016, 2017 роки, а відтак закінчився строк давності щодо стягнення суми податкового боргу, суд зазначає таке.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 грудня 2021 року, відповідач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої з відповідача підлягає стягненню сума податкового боргу у розмірі 79086,34 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Ця сума податкового боргу виникла на підставі податкових повідомлень-рішень: № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року. Суми грошових зобов`язань відповідача зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями за податкові періоди 2018 та 2019 років. Тому доводи відповідача про порушення контролюючим органом строків давності стягнення податкового боргу, які визначені статтею 102 Податкового кодексу України, є безпідставними та до уваги судом не беруться.

Покликання відповідача на те, що у матеріалах справи відсутні розрахунки загальної суми боргу, нарахованих податків, на які саме об`єкти, їх площа, арифметичні розрахунки недоїмки з податку на нерухоме майно неправильні суд оцінює критично, оскільки відповідач надав суду Розрахунки податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належать ОСОБА_1 за 2018 та 2019 роки, в яких зазначено, зокрема, такі відомості, як: «код об`єкта», «адреса об`єкта», «тип об`єкта», «дата державної реєстрації права власності», «період володіння», загальна площа об`єктів», «розмір частки у праві спільної власності», «ставка податку», «питома вага площі об`єкта в залежності від періоду володіння», «сума податку» щодо кожного з об`єктів нерухомого майна відповідача, за які йому нараховано грошові зобов`язання.

Щодо доводів відповідача про порушення контролюючим органом процедури надіслання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент надіслання відповідачу контролюючим органом податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як слідує з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 16 жовтня 2019 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року; № 0-1309 від 28 квітня 2020 року та податкову вимогу № 17139-17 від 13 лютого 2018 року контролюючий орган надіслав рекомендованим повідомленням про вручення, виплату поштового переказу на адресу відповідача АДРЕСА_3 , проте конверти з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» повернулися на адресу контролюючого органу.

Так, згідно долученої позивачем до матеріалів справи Відповіді на запит, наданої Державним реєстром фізичних осіб Головного управління ДПС у Львівській області адресою проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

Таким чином, у розумінні статей 42, 58 Податкового кодексу України, зазначені вище податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються належним чином врученими відповідачу, оскільки надіслані на адресу за місцем проживання (останнього відомого місцезнаходження фізичної особи) з повідомленням про вручення.

Отже, вказані документи є належним доказами, які підтверджують наявність у відповідача податкового боргу.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За змістом пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

На виконання вказаних положень Податкового кодексу України контролюючий орган виставив відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 17139-17 від 13 лютого 2018 року згідно з якою загальна сума податкового боргу відповідача становить 13802,06 грн.

Указана податкова вимога направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу відповідача: АДРЕСА_3 .

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу у ОСОБА_1 у сумі 79086,34 грн.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) про стягнення податкового боргу задоволити повністю.

Стягнути до бюджету з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 79086,34 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.