Справа № 200/12281/19-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 200/12281/19-а

адміністративне провадження № К/9901/36570/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 200/12281/19-а

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Е. Г. Казначеєв, А. А. Блохін, А. В. Гайдар) від 31 серпня 2021 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі - ТОВ «ДТЕК Східенерго», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач, скаржник Офіс ВПП ДПС), правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 липня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 755993,34 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 604794,67 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 151198,67 грн.

2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу ВПП ДФС від 15 липня 2019 року № .

Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ДТЕК Східенерго» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11339,90 грн.

3. Рішення Донецьким окружним адміністративним судом ухвалено у письмовому провадженні 3 грудня 2019 року.

4. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, копію судового рішення отримав 09 грудня 2019 року уповноважений представник Офісу ВПП ДФС (а. с. 87т.1).

5. 28 грудня 2019 року Офіс ВПП ДФС подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції (а.с. 88-92).

6. Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 січня 2020 року залишив апеляційну скаргу без руху з тих підстав, що у порушення статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не сплатив судовий збір за її подання.

7. Копію ухвали Офіс ВПП ДФС отримав 11 лютого 2020 року (а.с.97).

8. 24 лютого 2020 року Офіс ВПП ДФС подав заяву про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, яке було обґрунтовано тим, що фінансовий стан Офісу ВПП ДФС є скрутним, органом казначейської служби зупинені операції по рахунку, що унеможливлює сплату судового збору (а. с. 98-105).

9. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року апеляційну скаргу повернуто заявнику на підставі частини 2 статті 298 та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (а. с. 106).

10. 02 липня 2020 року Офіс ВПП ДПС повторно подав апеляційну скаргу у цій справі. Одночасно у апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке було обґрунтовано тим, що надати платіжне доручення у строк, встановлений судом, відповідач не мав можливості у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору. Посилаючись на те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду, а пропуск строку є незначним (а.с. 109-111).

11. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху з таких підстав (а.с. 119):

1) апеляційна скарга подана із значним пропуском встановленого законодавством строку та у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначено обґрунтованих причин пропуску всього строку. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що як вбачається з клопотання про поновлення строків, апелянт посилається на своє право на апеляційне оскарження, одночасно зазначаючи, що перша апеляційна скарга була подана у встановлений законодавством строк та повернута з причин несплати судового збору у повному обсязі. Разом з тим, суд зазначив, що такі обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку на апеляційне оскарження й не надають такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. При цьому, суд апеляційної інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 16 березня 2018 року у справі № 808/814/17;

2) апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: скаржником судовий збір сплачено у меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством, зокрема, судом зазначено сума судового збору за подання апеляційної скарги становить 17009,85 грн, при цьому відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3401,97 грн.

12. 10 серпня 2020 року від Офісу ВПП ДПС надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, мотивування якого є повністю ідентичним попередньому клопотанню про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Додатково скаржником зазначено, що вперше апеляційну скаргу було подано вчасно, строк на оскарження порушено не було, тому зазначення судом обставин, що апеляційну скаргу подано через півроку після отримання копії судового рішення першої інстанції є неправильним. Повторно апеляційну скаргу було подано 2 липня 2020 року у зв`язку з тим, що під час першої подачі апеляційної скарги державний орган не мав можливості сплатити судовий збір та саме через це апеляційну скаргу було повернуто.

13. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року визнано поважними причини пропуску Офісом ВПП ДПС строку звернення до суду з апеляційною скаргою, поновлено відповідачу цей строк, та відкрито апеляційне провадження за скаргою Офісу ВПП ДПС (а.с. 143). В обґрунтування вказаної ухвали суд апеляційної інстанції зазначено, що податковий орган надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, розглянувши яке в сукупності з доданими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

14. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

15. Позивач оскаржив в касаційному порядку постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року до Верховного Суду.

16. Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року допущено заміну відповідача у цій справі з Офісу ВПП ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС, задоволено частково касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», скасовано постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

17. 25 серпня 2021 року справа надійшла до Першого апеляційного адміністративного суду.

18. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі №200/12281/19-а, як помилково відкрите.

19. 07 жовтня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року, у якій відповідач (скаржник у справі), із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення повністю та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

20. Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2021 року, після усунення недоліків касаційної скарги, клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про поновлення строку на касаційне оскарження - задоволено.

Поновлено Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків строк на касаційне оскарження ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 200/12281/19-а.

Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 200/12281/19-а.

Установлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

21. 01 грудня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути задоволені, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а судове рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

22. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

23. Підставою для постановлення судом апеляційної інстанції оскарженої ухвали слугували висновки про те, що оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою яка подана з пропуском строку на таке оскарження, у разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, апеляційне провадження підлягало закриттю як помилково відкрите.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГ

24. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

25. Відповідач звертає увагу Суду на те, що останній здійснював активні дії щодо усунення недоліків визначених ухвалами апеляційного суду, які перешкоджали відкриттю апеляційного провадження, що свідчить про добросовісне ставлення відповідача до відповідного судового рішення і як наслідок жодним чином не ухилявся від виконання їх.

26. Зазначає, що первинна апеляційна скарга подана у межах процесуального строку на апеляційне оскарження, що свідчить про те, що скаржник намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації права на апеляційне оскарження.

27. Також обґрунтовує тим, що скаржник повторно звернувся з апеляційною скаргою у найкоротші строки після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги, разом з квитанцією про сплату судового збору, тому мав виправдані очікування, що апеляційна скарга буде прийнята до розгляду.

28. Окрім того, скаржник звертає увагу Суд на те, що чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено такої процесуальної підстави для закриття апеляційного провадження, як «помилково відкрите апеляційне провадження».

29. Відповідач вважає недоцільними висновки суду апеляційної інстанції через те, що дані посилання стосуються лише тих випадків, коли апеляційним судом відкривається провадження по оскарженням судових ухвал або рішень, що згідно КАС України, взагалі не підлягають оскарженню в апеляційному порядку та їх оскарження не передбачено процесуальним законом.

30. Наслідки помилок, або бездіяльності суду апеляційної інстанції у вигляді «ненаведення підстав для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою та не наведення обґрунтованих мотивів визнання причин пропуску строку поважними» - як зазначено у постанові Верховного Суду у цій справі, не повинні покладатися на особу, що звертається до суду для захисту своїх прав або обов`язків.

31. Тобто, наразі, податковому органу позбавлено доступу до судового захисту своїх прав через недбалість суду апеляційної інстанції у вигляді ненаведення мотивувань в ухвалі про відкриття провадження.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

32. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

33. Частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

34. Кодекс адміністративного судочинства України, встановлює повноваження, якими наділені суди кожної з інстанцій при прийнятті скарг та розгляді справ по суті.

35. Так, статтею 305 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлює виключні підстави за яких суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження.

36. До таких підстав процесуальне законодавство відносить випадки, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

37. Суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження у справі, діяв не в межах статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України, а визначив підставою закриття апеляційного провадження - «у разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини».

38. Верховний Суд неодноразово, висловлював позицію стосовно можливості закриття провадження у справі як помилково відкритого, з посиланням на те, що суд буде діяти не як «суд встановлений законом».

39. Зокрема такий підхід застосовував Верховний Суд у справах № 761/10509/17 (ухвала від 15 травня 2019 року), № 640/1266/19 (ухвала від 08 листопада 2019 року), № 640/2306/19 (ухвала від 21 листопада 2019 року), № 817/1768/18 (ухвала від 27 листопада 2019 року), № 766/12353/18 (ухвала від 08 жовтня 2019 року), № 629/1261/15-а (ухвала від 21 січня 2020 року), № 826/4866/18 (ухвала від 05 лютого 2020 року), № 1.380/2019/001145 (ухвала від 02 квітня 2020 року) та № 826/10834/14 (ухвала від 29 грудня 2020 року).

40. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

41. Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні ЄСПЛ від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» викладено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

42. Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

43. Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

44. Аналіз практики Верховного Суду свідчить про те, що суд закривав провадження як помилково відкрите, у випадку відкриття провадження за скаргою на рішення, які не підлягали перегляду у суді відповідної інстанції (наприклад, помилкове відкриття провадження за скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції, яка не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції).

45. Суд апеляційної інстанції закриваючи провадження як помилково відкрите та вказуючи на те, що «у разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини», не навів доводів, які б свідчили, що у випадку перегляду рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції діяв би не як «суд встановлений законом».

46. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі №200/12281/19 підлягає апеляційному оскарженню у випадку дотримання усіх вимог встановлених процесуальним законодавством для оформлення апеляційної скарги. Сумнівів щодо повноважень колегії суддів Першого апеляційного адміністративного суду не виникає.

47. Статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений обов`язок суду за заявою учасника справи поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

48. При цьому процесуальне законодавство дає можливість суду діяти на власний розсуд при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, однак суд зобов`язаний обґрунтувати підстави прийняття відповідного рішення.

49. Суд погоджується з висновками Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року та Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 стосовно того, що в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року про відкриття апеляційного провадження у справі не наведено жодної підстави для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою. Однак таке процесуальне правопорушення не може свідчити про розгляд справи не «судом встановленим законом», що виключає можливість закриття провадження як помилково відкритого з таким мотивуванням.

50. Окрім того, Суд звертає увагу на частину четверту статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

51. Ця норма регулює правила поведінки суду першої інстанції у випадку, коли суд після відкриття провадження дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску був передчасним. Частина четверта статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України не поширює свою дію на суд апеляційної інстанції, однак може бути застосована у зв`язку з вимогами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

52. Суд звертає увагу на те, що у випадку застосування вказаних норм, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залишити позов (в даному випадку апеляційну скаргу) без розгляду, однак зобов`язаний перевірити наявність інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

53. З оскаржуваної ухвали не вбачається, що судом апеляційної інстанції було перевірено наявність інших підстав для поновлення строку звернення до суду, зокрема надано можливість податковому органу надати інші доводи щодо поновлення строку звернення до суду.

54. З огляду на вказане, Суд дійшов до висновку, що доводи касаційної скарги є обґрунтованими, а висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження - передчасним.

55. Частиною першою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

56. Згідно з частиною четвертою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

57. Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

58. Отже, зважаючи на положення статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу належить задовольнити, а оскаржуване судове рішення - скасувати із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС задовольнити.

Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов