Справа № 826/10589/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Київ № 826/10589/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд»

до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на транспорті третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" про визнання протиправними та скасування постанови від 29.05.2018 №054772 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі також - позивач, ТОВ "Український лізинговий фонд") до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (далі також - третя особа, ТОВ "Логістик МТС" ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 29.05.2018 №054772 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, оскільки така прийнята відповідачем на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам. Позивач, зокрема, звернув увагу на те, що ТОВ «Український лізинговий фонд» не є перевізником в межах спірних правовідносин, а тому його притягнуто до відповідальності безпідставно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" залишено без руху, в якій встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2018 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Відповідач та третя особа письмові відзиви та пояснення на позовну заяву до суду не надали.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Український лізинговий фонд» основним видом діяльності ТОВ «Український лізинговий фонд» є: 64.91 «Фінансовий лізинг».

Згідно довідки Нацкомфінпослуг про взяття на облік юридичної особи ТОВ «Український лізинговий фонд» серії ФЛ номер 458 від 11.03.2014 року , ТОВ «Український лізинговий фонд» надає послуги з фінансового лізингу з фінансового лізингу . 01.04.2015 року між ТОВ "Український лізинговий фонд" як лізингодавцем, та ТОВ "Логістик МТС", як лізингоодержувачем, укладено договір оперативного лізингу №14. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 предметом договору оперативного лізингу №14 -лізингодавець зобов`язується купити та передати лізингоодержувачу в строкове платне користування предмет лізингу на умовах оперативного лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується вчасно та в повному обсязі відповідно до плану сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі, а також виконувати інші зобов`язання, визначені цим договором.

Транспортний засіб марки MAN TGA 18440, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі Договору оперативного лізингу №14 від 01.04.2015 з боку ТОВ «Український лізинговий фонд» (як Лізингодавцем) був переданий 01.04.2015 року у платне користування до ТОВ «Логістик МТС» () (як Лізингоодержувачу) про що між ними було складено Акт приймання-передачі предмету лізингу від 01.04.2015 року. Зазначений транспортний засіб до ТОВ «Український лізинговий фонд» не повертався.

ТОВ «Український лізинговий фонд» 08.06.2018 року отримано від Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки лист за вих. №5076/17/03-18 від 29.05.2018 року разом з копією постанови від 29.05.2018 року №054772.

Відповідно до постанови від 29.05.2018 року №054772 до ТОВ «Український лізинговий фонд» на підставі оформленого за результатами перевірки Акту № 043275 (без дати) виявлено порушення: не оформлено індивідуально-контрольна книжка та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 гривень відповідальність за що передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи протиправною постанову від 29.05.2018 №054772 року ТОВ "Український лізинговий фонд"звернулося до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, додаткові пояснення по суті справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі по тексту - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Згідно з пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальними ознаками такої відповідальності є те, що автомобільним перевізником не оформлені визначені Законом документи.

Згідно положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Отже, з наведених норм законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності, вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників. Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду доказів на підтвердження правомірності застосування до позивача штрафних санкцій оскаржуваною постановою, як і відсутні докази того, що позивач є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивачем, в свою чергу, зазначено, що ним не здійснюються перевезення, зокрема, транспортним засобом, зазначеним в оскаржуваній постанові; позивач не є перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", на підтвердження чого долучено до матеріалів справи виписку з Єдиного державного реєстру, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Cудом встановлено, що 01.04.2015 року між ТОВ "Український лізинговий фонд", як лізингодавцем, та ТОВ "Логістик МТС", як лізингоодержувачем, укладено договір оперативного лізингу №14, за умовами якого лізингодавець зобов`язується купити та передати лізингоодержувачу в строкове платне користування предмет лізингу на умовах оперативного лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується вчасно та в повному обсязі відповідно до плану сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі, а також виконувати інші зобов`язання, визначені цим договором.

Актом прийому-передачі предмету лізингу №14 від 01.04.2015 року позивачем передано, зокрема бувший у використанні автомобіль марки MAN TGA 18440, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Тобто, як встановлено судом, автомобіль, що перевірявся, перебував у користуванні третьої особи (ТОВ "Логістик МТС"). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність, передбачену абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Крім того, відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

При цьому, докази надіслання (вручення) позивачу повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення матеріали справи не містять, а тому, відповідач в порушення пункту 26 Порядку №1567 не надав змогу позивачу надати пояснення відносно встановленого в акті порушення.

З огляду на викладене суд вважає, що застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є протиправним, а постанова Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.05.2018 №054772 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Український лізинговий фонд" підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції №2462 від 03.07.2018 року, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17 травня 2018 року №054732.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок), за рахунок бюджетних асигнувань Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на транспорті.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, 35, оф. 301; ).

Відповідач: Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (03083, м. Київ, проспект Науки, 57; ідентифікаційний код 39816845).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістік МТС" (93113, м. Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Першотравнева, буд. 201 А, каб. 5; ).

Повне рішення складено 17.12.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна