Справа № 420/14659/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кушнірук О.А.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 , на підставі ордеру,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) про визнання протиправним та нечинним рішення ради № 258- VIII, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 16 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84), в якій позивач просив:

- Визнати протиправним та нечинним рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 258-VIII віл 23.04.2021 року,

- Визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка полягає у ненаданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (в межах населеного пункту),

- Зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою від 01 вересня 2021 року після усунення недоліків позовної заяви, прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження.

Позовна заява обґрунтована тим, що 05 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства на території с. Сарата, Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Проте листом від 14.05.2021 року позивачу було відмовлено, із зазначенням, що представлений пакет документів не містить графічних матеріалів, що не дає можливості визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам раціональної організації території та компактності землекористування, а також повідомлено, що на сесії Саратської селищної ради 23.04.2021 року прийнято рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким призупинено наданням дозволів на період проведення аудиту з використанням земель сільськогосподарського призначення.

10 червня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Однак, листом Саратської селищної ради від 29.06.2021 року було повідомлено позивача про те, що згідно з рішенням № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», надання таких дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку з чим звернення позивача буде розглянуто постійною комісією Саратської селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності після проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення та про результати розгляду заяви буде повідомлено додатково.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки він як громадянин України має право на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яке він не отримав. Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

На думку позивача, до заяви було додано достатній перелік документів, визначений ст. 118 Земельного кодексу України, та чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Також, позивач зазначив, що підставою відмови на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем у листі зазначено рішення № 258-VIII. Вказаний факт свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яким суттєво порушені передбачені Конституцією України права позивача, адже, рішення не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, а саме: органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, та не передбачено права своїм рішенням призупиняти надання дозволів.

Позивач звернув увагу, що у ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відсутнє повноваження селищної ради, яке б надавало їй право на призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Також, позивач вважає, що наявні правові підстави для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки позивач подав усі документи необхідні для прийняття рішення.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №52156/21 від 22.09.2021 року), в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що позивач не звертався до Саратської селищної ради із заявою або клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначеної на викопіюванні з нанесенням земельної ділянки, яка пропонується у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га копія якого була надана ним до Одеського окружного адміністративного суду. Викопіювання з нанесенням земельної ділянки, яка пропонується у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га разом з клопотанням позивача від 10.06.2021 року до Саратської селищної ради не надавалось, тому залишилось нез`ясованим чи бажає позивач отримати у власність запропоновану земельну ділянку, чи він відмовляється від неї.

Також відповідач зазначив, що трактування позивачем змісту-відповіді Саратської селищної ради від 14.05.2021 року є неправильним, оскільки Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прощею 2,00 га на території селища Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області. Саратська селищна рада цим листом повідомила позивача про те, що представлений ним пакет документів не містить графічних матеріалів. Тобто позивача було повідомлено про неможливість розгляду його заяви по суті, оскільки відсутня інформація про місце розташування земельної ділянки.

Тому на думку відповідача, Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, адже не розглядала заяву позивача по суті, інакше кажучи, позивача було повідомлено про відкладення розгляду його заяви до закінчення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення відповідно до рішення Саратської селищної ради від 23.04.2021 року № 58-УІІІ.

Відповідач звернув увагу, що аудит з використання земель сільськогосподарського призначення включає, зокрема, збір та систематизацію відомостей про земельні ділянки, їх власників та користувачів з різних джерел, що містять релевантні відомості, необхідність якого викликана у тому числі необхідністю встановлення стану використання земель для сільськогосподарських цілей. Тому з метою запобігання надання дозволів на земельні ділянки, які вже перебувають у користуванні інших осіб або земельних ділянок щодо яких вже надані дозволи на розроблення проекту землеустрою Саратською селищною радою було прийнято оскаржуване рішення.

Також відповідач зазначив, що рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та обумовлено проведенням аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення Саратської селищної територіальної громади. Такі повноваження передбачені п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Окрім того, відповідач звернув увагу, що оскаржуване рішення крім п. 1, якому містяться положення про призупинення надання дозволів, містить пп. 2,3, які ніяким чином не зачіпають прав, свобод чи законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач не зазначив, які саме його права, свободи чи інтереси порушуються положеннями пунктів 2, 3 оскаржуваного рішення.

Позивачем надано відповідь на відзив (вхід. № ЕП/26274/21 від 28.09.2021 року) та (вхід. № 54156/21 від 04.10.2021 року), в якій позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

08 жовтня 2021 року (вхід. № 55706/21) через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримує відзив та заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що усуваючи недоліки у позовній заяві, позивачем надано до суду графічний матеріал, який був наданий відповідачу разом із клопотанням.

Окрім того, позивач звернув увагу, що відповідач вибірково застосовує оскаржуване рішення, адже на останній сесії було прийнято рішення про надання фізичним особам дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства.

Також позивач підтвердив, що пп. 2,3 оскаржуваного рішення дійсно не стосуються позивача та не порушують його права, свобод чи інтересів.

На виконання ухвали суду в порядку ч. 4 ст. 264 КАС України відповідачем опубліковано 07 вересня 2021 року оголошення на сайті ради щодо оскарження рішення № 258-УІІІ від 23 квітня 2021 року та призначення підготовчого засідання на 05 жовтня 2021 року (а.с. 132).

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження ще на 30 днів.

До суду 08 жовтня 2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову, з посиланням на те, що на графічному матеріалі, доданому позивачем до його заяви не зазначений ні кадастровий номер земельної ділянки (масиву), ні тип власності земельної ділянки, у межах якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, в іншому графічному матеріалі позивач позначив земельну ділянку комунальної власності суміжну із земельною ділянкою (масивом), у межах якої він бажає отримати у власність земельну ділянку, та на час звернення позивача до Саратської селищної ради земельна ділянка яку просить надати позивач не відносилася до земель комунальної власності, територіальних громад, а тому у Саратської селищної ради були відсутні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, що не входила до земель комунальної власності.

Також відповідач звернув увагу, що посилання позивача на прийняття інших рішень не є предметом його позовної заяви та не порушує його права та інтереси.

19 жовтня 2021 року (вхід. № ЕП/28112/21) через канцелярію суду надійшли письмові пояснення від представника позивача, в яких просив відхилити доводи відповідача та підтримав позовні вимоги.

Ухвалою від 09 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача було призначено судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів на онлайн платформі Easycon.

Ухвалою від 09 листопада 2021 року, що занесено до протоколу судового засідання закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14 грудня 2021 року.

09 листопада 2021 року після судового засідання надійшли пояснення на письмові пояснення представника позивача, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На відкрите судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно.

У вступному слові представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, скасувати протиправне рішення та надати дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, доповівши відзив на позовну заяву та заперечення відповідача, дослідивши докази, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.35).

Матеріалами справи підтверджено, що 05 травня 2021 року (вхід. № Г-480) позивач звернувся особисто до Голови Саратської селищної ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського призначення площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано копію паспорту та ідентифікаційного коду, та зазначено, що додаткові матеріали будуть надані за необхідністю (а.с.36).

Листом Саратської селищної ради від 14.05.2021 № 918-02-14 року на заяву вхід. № Г-480 від 05.05.2021 року повідомлено, що представлений позивачем пакет документів не містить графічних матеріалів, що не дає змоги визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам раціональної організації території та компактності землекористування.

А також проінформовано позивача, що на сесії Саратської селищної ради, яка відбулась 23.04.2021 року прийнято рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким надання таких дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення (а.с. 41).

Надалі, позивачем було надано повторне клопотання до голови Саратської селищної ради (вхід. № Г-686 від 10.06.2021 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, до якого додано графічні матеріали, копія паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 37-40).

Листом від 29.06.2021 року № 1412-02-14 позивача проінформовано про прийняте рішення № 258-VIII, а також, що звернення буде розглянуто постійною комісією Саратської селищної ради з питань земельних ресурсів та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності після проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення (а.с.42).

Також суд встановив, що Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області було прийнято рішення від 23 квітня 2021 року №258-УІІІ «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», пунктом 1 якого вирішено призупинити надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства та їх затвердження на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення.

Пунктом 2 цього рішення доручено селищному голову ОСОБА_3 ініціювати перед орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення питання щодо збільшення орендної плати в діючих договорах оренди, встановивши орендну плату в розмірі 8 відсотків від нормативно грошової оцінки вартості земельної ділянки, та пунктом 3 покладено контроль за виконанням цього рішення на постійну комісію селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності (а.с. 43).

Відповідачем надано копію договору № 156 від 22.06.2021 року, укладеного Саратською селищною радою (Замовник) з ТОВ «ВКУРСІ АГРО» (Виконавець), предметом якого є надання послуг Виконавцем Замовнику: ДК 021:2015:48810000-9 Інформаційні системи (надання доступу до інформаційної системи, отримання інформації з державних реєстрів та кадастрів щодо земельних ділянок, формування електронної карти полів, проведення аналітики та підготовка звітів щодо землекористування).

Відповідно до пп. 1.2.2. п. 1.2. цього договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо проведення аудиту використання земель в сільськогосподарських цілях в Зоні інтересу визначеній Замовником та відображення його результатів в Системі, що включає збір та систематизацію відомостей про земельні ділянки їх власників та користувачів, які є відкритими та загальнодоступними в Державному земельному кадастрі, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень тощо. Термін договору до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання обома Сторонами всіх домовленостей, зазначених у даному Договорі (п. 5.1. договору).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не розгляду клопотання та оскаржуваним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм права доводить, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглядаються уповноваженим органом у місячний строк (ст. 118 Земельного кодексу України) та за результатами розгляду приймається рішення або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про надання мотивованої відмови у його наданні.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (надалі- №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частини п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, аналіз наведених норм доводить, що відповідач як орган місцевого самоврядування має розглядати клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виключно на пленарних засіданнях ради.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Саратської селищної ради з окремою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства, проте листом від 14.05.2021 року № 918-02-14 Саратською селищною радою надано відповідь на заяву про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що до заяви не надано графічних матеріалів, а також повідомлено, що на сесії Саратської селищної ради 23.04.2021 було прийнято рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» згідно з яким, надання дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Саратської селищної ради повторно з заявою від 10.06.2021 року, надавши графічні матеріали та всі необхідні документи, проте листом від 29.06.2021 року № 1412-02-14 позивачу було відмовлено з посиланням на прийняте Саратською селищною радою рішення від 23.04.2021 року.

Таким чином, з матеріалів справи суд встановив, що Саратською селищною радою не було розглянуто клопотання позивача на пленарному засіданні ради, що є порушенням п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка полягає у ненаданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (в межах населеного пункту) є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви від 10.06.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Сарата Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Посилання відповідача на те, що перешкодою у розгляді заяви було прийняте селищною радою рішення «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» та ненадання відповідного пакету документів відхиляються судом, оскільки, це не звільняло відповідача від виконання обов`язку щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, спосіб та строки, встановлені ст. 118 Земельного кодексу України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на те, що обставинами у справі встановлено, що відповідач не розглянув клопотання позивача на пленарному засіданні ради, суд доходить висновку, щодо необхідності виходу за межі позовних вимог відповідно до ст. 9 КАС України та зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути заяву від 10.06.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Сарата Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та прийняти відповідне рішення.

Судом обрано саме такий спосіб захисту прав позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що заява позивача взагалі не була розглянута у порядок та спосіб визначений законом та не прийнято відповідне рішення (про відмову чи надання дозволу на розробку проекту землеустрою).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, суд доходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваної бездіяльності, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки суд встановив, що відповідач не розглянув по суті клопотання позивача на пленарному засіданні ради, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 245 КАС України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними, а тому не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та нечинним рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 258-VIII від 23.04.2021 року суд зазначає, що вони підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з частиною третьою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині (ч. 9 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставами для прийняття судом рішення щодо незаконності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність правовим актам вищої юридичної сили; порушення встановленої законом процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення повноважень при їх прийнятті.

При цьому обов`язковою умовою для визнання протиправним та нечинним такого акту є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Закон України «Про місцеве самоврядування» передбачає, а саме стаття 59, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У пункті 10 ст. 59 цього Закону зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог нормопроектувальної техніки нормативно-правовий акт: повинен розроблятися з урахуванням його галузевої належності, відповідати за обсягом регламентації визначеному в ньому предмету правового регулювання; не повинен містити повторів норм права, які містяться в інших нормативно-правових актах; не повинен дублювати однакові за змістом положення, які містяться в тексті цього нормативно-правового акта; повинен бути ясним, чітким, зрозумілим, стислим і послідовним; не повинен містити суперечливих норм права; не повинен включати положень, що належать до одного й того самого предмета правового регулювання; повинен бути внутрішньо узгодженим, мати логічно побудовану структуру.

Так, суд встановив, що Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області було прийнято рішення від 23 квітня 2021 року №258-УІІІ «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», пунктом 1 якого вирішено призупинити надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства та їх затвердження на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення.

Вказане рішення прийнято керуючись ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У статті 12 Земельного кодексу України перелічені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, до яких відносяться: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Таким чином, наведений перелік повноважень не містить повноважень на зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою. Такі повноваження не передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, аналіз наведених норм права, доводить, що відповідач, приймаючи п. 1 рішення від 23.04.2021 року № 258-УІІІ діяв не в межах наданих законом повноважень.

Суд враховує, що з метою організації землеустрою та ефективного розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, селищна рада наділена повноваженнями з інвентаризації земельних ділянок, однак суд звертає увагу, що такі повноваження не мають бути здійснені з обмеженнями прав, законних інтересів осіб, у даному випадку, права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку.

Так, відповідач зазначив, що прийняття рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» обумовлено проведенням аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення Саратської селищної територіальної громади, необхідність якого викликана у тому числі необхідністю встановлення стану використання земель для сільськогосподарських цілей та з метою запобігання надання дозволів на земельні ділянки, які вже перебувають у користуванні інших осіб або земельних ділянок щодо яких вже надані дозволи на розроблення проекту землеустрою.

Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд виходить із принципів, які мають бути дотримані та перевірені судом у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Однак, суд вважає, що з прийняттям п. 1 оскаржуваного рішення відповідач не дотримався необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, а саме: відсутність будь-якої можливості на отримання дозволу на розробку проектів землеустрою, тобто фактична заборона, яка не має чіткого визначеного строку, і цілі, на досягнення якої це рішення спрямоване - проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення, без зазначення мети та кінцевої дати та результату цього аудиту.

Таким чином, суд доходить висновку, що несприятливі наслідки прийняття оскаржуваного рішення переважують його меті, а тому п. 1 рішення № 23 квітня 2021 року № 258-УІІІ є непропорційним.

Суд вважає, що п. 1 оскаржуваного рішення порушує права позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач мав намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства, та окрім не розгляду його клопотання на пленарному засіданні ради, як то передбачено приписами Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідач також ще посилався на оскаржуване рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що п. 1 рішення є незаконним, а тому позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправним та нечинним пункту 1 рішення № 258-VIII від 23.04.2021 року Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства».

Щодо пунктів 2, 3 цього рішення, то суд погоджується з думкою відповідача, що ці пункти не порушують права, законні інтереси позивача, що безпосередньо позивачем не заперечується. Ці пункти оскаржуваного рішення стосуються інших питань, що не були предметом спору, а тому відсутні правові відстави для їх визнання протиправними та нечинними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 КАС України, резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, частково не довів правомірності своєї бездіяльності та прийняття оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, керуючись приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно до кількості задоволених позовних вимог у розмірі 908 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) про визнання протиправним та нечинним рішення ради № 258- VIII, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення № 258-VIII від 23.04.2021 року Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства».

Визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (), щодо розгляду клопотання від 10.06.2021 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (в межах населеного пункту).

Зобов`язати Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути клопотання ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 10.06.2021 року та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 22» грудня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко