Справа № 520/10551/2020
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. Справа № 520/10551/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.04.21 по справі № 520/10551/2020

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби у Державній кримінально - виконавчій службі України з 15.10.2004 по 01.09.2017;

- зобов`язати відповідачів зарахувати до стажу служби в поліції позивачу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби у Державній кримінально - виконавчій службі України з 15.10.2004 по 01.09.2017 (12 років 10 місяців 16 днів), та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення у частині надбавки за стаж роботи в поліції, починаючи з 06.11.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідачів щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну станом на дату звільнення з органів Державної кримінально-виконавчої служби вислугу років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідачем, Департаментом патрульної поліції, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач у період з 15.10.2004 по 01.09.2017 проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та складає безперервно 12 років 10 місяців 16 днів.

Згідно з копією послужного списку, позивача наказом УДДУ Харківської області від 15.10.2004 №70 призначено на посаду начальника соціально-психологічної служби відділення Олексіївської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області № 25.

Під час проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі України позивач займав різні посади.

Наказом ДУ «Хролівський виправний центр» (№ 140) від 01.09.2017 № 49/ос-17 позивача звільнено відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.11.2017 № 468 о/с позивача зараховано на службу до Національної поліції на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції, де проходить службу по теперішній час, що підтверджується записами у послужному списку.

Матеріали справи містять довідку про надання інформації стосовно позивача, відповідно до якої за ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» майору поліції ОСОБА_1 , поліцейському взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції зараховано стаж служби в поліції з 06.11.2017.

Зі змісту позову вбачається, що з приводу вказаних питань адвокатом позивача направлено звернення, за результатами розгляду якого листом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 07.07.2020 № 428аз/41/14/01-2020 «Про надання інформації» повідомлено, що відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції від 27.04.2018 № 426 о/с майору поліції ОСОБА_1 , поліцейському взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, станом на 01.05.2018 встановлено стаж служби у поліції - 00 років 05 місяці 25 днів, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Водночас зазначено, що відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» позивачу період служби з 15.10.2004 по 01.09.2017 у Державній кримінально-виконавчій служби України не зарахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, та надання додаткової відпустки.

Позивач, вважаючи такі дії відповідачів протиправними, а свої права порушеними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі Закон України №580-VIII).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 78 Закону України №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Тобто, положення ч. 2 ст. 78 Закону України № 580-VIII містять вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба у яких зараховується до стажу служби в поліції.

З наведеної законодавчої норми вбачається, що у вказаному переліку відсутня служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, відповідно до яких суд зазначив, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування ч. 4 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Колегія суддів зазначає, що доводи позивача з посиланнями на ч. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якої до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей Закону України «Про міліцію» не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Після прийняття у 2003 році Кримінально-виконавчого кодексу України, у 2005 році прийнято Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», чинний по момент виникнення спірних правовідносин, який врегульовує питання проходження служби у органах і установах виконання покарань.

Судовим розглядом встановлено, що позивач не був працівником системи органів внутрішніх справ України, не перебував на службі у органах міліції.

Доводи позивача стосовно того, що служба у Державній кримінально-виконавчій службі України має такий же правовий статус, як служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, відтак повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а у подальшому і до стажу служби в органах поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України №580-VIII є необґрунтованими.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 225 «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України», що втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 294, Державна кримінально-виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Станом на час прийняття позивача на службу до органів Національної поліції України діяв Закон України №580-VIII, ч. 2 ст. 78 якого визначений виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону.

Таким чином, ототожнення позивачем обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, та суперечить положенням ст. 78 Закону України №580-VIII, який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко визначені ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки.

З урахуванням встановлених по справі обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 по справі №520/10551/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова