Справа № 331/5019/21
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/70/2021
Справа № 331/5019/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Панцакова Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. № 96) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2021 року до Жовтневого районного суду суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, в якому позивач просить: постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2021 р. серія ЕАО №4731275 скасувати; провадження у справі - закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Курноса Вячеслава Юрійовича серія ЕАО № 4731275 від 05.09.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00 гривень, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із зазначеною постановою позивачка не погоджується на підставі того, що вона 05.09.2021 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, рухалась на автомобілі Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з дотриманням встановленого швидкісного режими, а саме приблизно 40 кілометрів за годину. При цьому, вона рухалась у щільному потоці з іншими транспортними засобами, випередження або обгін не здійснювала.

Під час руху поліцейський, який стояв на узбіччі дороги, подав позивачу сигнал про зупинку, який вона виконала у відповідності до Правил дорожнього руху.

Після зупинки, позивач, на вимогу поліцейського, надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та страховий поліс.

Крім того, ОСОБА_2 поцікавилась причиною зупинки, на що поліцейським було повідомлено, що вона перевищила допустиму швидкість руху. Також поліцейським зазначено, що у зв`язку із вищевикладеним на ОСОБА_3 буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у формі штрафу.

Позивач не погодилась із зазначеною інформацією, вказала, що рухалася не більше ніж 40 кілометрів на годину, при цьому рух здійснювала у щільному потоці транспортних засобів, випередження чи обгону не здійснювала. Крім того зауважила, що вимірювання швидкості руху приладом TruCAM відбувалось не стаціонарно вмонтованим способом, що може і в даному випадку очевидно привело до викривлення показників вимірювання швидкості.

Незважаючи на доводи позивача, поліцейським було складено оскаржувану постанову.

Таким чином, співробітниками поліції не було встановлено фактів порушення ПДР в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами України. Отже, подія та склад адміністративного порушення в її діях відсутні.

Представник позивача адвокат Панцаков С.Ю. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. (а.с. 19)

30 вересня 2021 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, зі змісту якого слідує, що 05.09.2021 р. під час несення служби у м. Запоріжжі, поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП Горюновим Д.О. за допомогою лазерного вимірювача TruCAM II LTI 20/20 TC № 008377 було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій транспортного засобу Daewoo Lanos, рухався зі швидкістю 65 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 25 км/год. Крім того зазначено, що лазерний вимірювач TruCAМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання, а тому вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність у працівників поліції законодавчо закріпленого права застосовувати даний прилад, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 05.09.2021 року. (а.с. 23-25)

Суд, вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, взявши до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до такого.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4731275 від 05.09.2021 року, старший лейтенант поліції УПП в Запорізькій області Курнос В.Ю. склав постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 8).

Суть правопорушення - 05.09.2021 р. водій керуючи ТЗ порушив вимогу дорожнього знаку 3.29 Обмеження швидкості руху, а саме 40 км/год д.д.з встановлено спільно з д.з. 1.39 Аварійно небезпечна ділянка та д.з.6.23 пляж, швидкість руху вимірювалась спеціальним приладом Трукам 008377, чим порушив п.12.10 ПДР порушення додаткових обмежень дозволеної швидкості руху.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Пункт 12.10. Додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частин перша, друга, третя , п`ята і шоста статті 122 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушила швидкісний режим, визначений п. 12.10 ПДР України та встановлений знаком 3.29 Обмеження швидкості руху, а саме 40 км/год.

Так, спірна постанова серії АЕО № 4731275 від 05.09.2021 року не містить посилань на докази, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а також не містить інформації з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , відповідачем разом з відзивом на адміністративний позов долучені фотознімок та відеофіксацію приладу TruCAМ від 05.09.2021 року, які не зазначені у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, поліцейським, який розглянув справу не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем відеозапису слідує, що на рухомий автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 наведено ціль та здійснюється замір швидкості приладом Trucam з руки, оскільки простежуються певні коливання, що може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Суд знаходить необґрунтованим посилання відповідача на лист ДП «Укрметртестстандарт» № 16289/41/35/02-19 від 01 жовтня 2019 року, де зазначено, що вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем вимог п.12.10 ПДР України не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови із зазначенням їх у постанові.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою і такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 1, 17).

Також з матеріалів справи слідує, що витрати, зазначені позивачем підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру № 09/09-1 від 09.09.2021 р., розрахунком суми гонорару від 04.08.2021 р., актом виконаних рабіт від 09.09.2021 р., договором № 22/1 про надання правової допомоги від 07.09.2021 р.

Частиною 2 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Панакова Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2021р. серія ЕАО № 4731275, прийняту інспектором 4 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Курносом Вячеславом Юрійовичем, про застосування до ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва