Справа № 620/12699/21
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/740/41/21
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

21 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

представника відповідача - Ніжинського міського відділу Управління

Державної міграційної служби України в Чернігівській області - Іваненко С.М.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №5 Ніжинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 14 вересня 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекситан.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 справу за вказаним позовом відповідно до ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 288 КАС України передано на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.11.2021 відкрито провадження в справі, судове засідання призначено на 30.11.2021.

До суду 29.11.2021 від Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області надійшов відзив, в якому серед іншого зазначають, що Ніжинський міський відділ УДМС у Чернігівській області є територіальним підрозділом УДМС у Чернігівській області без статусу юридичної особи.

У зв`язку із неявкою позивача та його представника у судове засідання 30.11.2021 судовий розгляд відкладено на 21.12.2021.

У судове засідання 21.12.2021 позивач та його представник повторно не з"явилися, причини неявку суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду не подали.

Представник відповідача у судові засідання з`явилася, вважала можливим проводити розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне подану позовну заяву залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно до приписів п. 3 ч. 5 ст. 44 КАС України, учасники справи, зокрема, зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду.

Аналогічна норма міститься у статті 45 КАС України, а саме, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 5 ст.205 КАСУ встановлено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених ст.ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КАС України учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі із зазначенням дати судового засідання 30.11.2021 була направлена заявникові за адресою, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Місцепроживання позивача за вказаною адресою підтверджується документами, доданими до позовної заяви, в тому числі посвідкою на постійне проживання ІН118871 і будинковою книгою для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_2 .

У зв`язку із неявкою позивача та його представника у судове засідання 30.11.2021 судовий розгляд відкладено на 21.12.2021, про що за відомим суду номером телефону, зазначеним у позовній заяві повідомлено представника позивача.

У судове засідання 21.12.2021 позивач та його представник повторно не з"явилися, причини неявку суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду не подали.

Відтак, враховуючи, що позивач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, 30.11.2021 та 12.12.2021 натомість у судові засідання не з`явився представник позивача без повідомлення причин неявки та надання документів щодо поважності причин неприбуття, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин.

Попри явку представника відповідача у судові засідання, неявка позивача до суду створює перешкоди для розгляду даної справи, оскільки за змістом ч. 1, 2 ст. 288 КАСУ адміністративні справи за позовними заявами іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

ВС у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення закону пов`язані із принципом диспозитивності адміністративного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Вказане передбачає право особи не з`являтися у судові засідання та не приймати участь у розгляді справи, якщо до цієї справи втрачено інтерес.

Наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки особи, які можуть бути поважними. Зазначена норма покликана дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи, - постанова Верховного суду № 310/12817/13. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він вправі подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважує, що правове значення в даному випадку має: належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи; повторність неявки в судове засідання; неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Між тим, норми процесуального законодавства передумовою залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 240, та частиною 5 статті 205 КАСУ, визначають також і дослідження питання щодо можливості розгляду справи по суті за відсутності представника позивача. В рамках адміністративної юрисдикції, Верховний суд зауважує, що вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, його заяви про розгляд справи без його участі, а також з`ясування позиції відповідача про розгляд справи за наведених обставин.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Диспозитивність (від лат. dispono - розпоряджаюся) - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це. Вказані принципи надають кожному учаснику справи можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу ст.ст. 2, 9, 44 КАСУ вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу і дії суду у цьому контексті залежать від дій позивача. Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу вільного розсуду, тому повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції, у разі неможливості особистої явки до суду).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дії суду, як особливого суб`єкта владних повноважень, регламентовані процесуальним кодексом та не допускають аналогії закону, чи аналогії права. Дискреція суду на обрання варіантів дій у випадку повторної неявки позивача у судове засідання, прямо передбачена в процесуальному законі.

Залишення позову без розгляду - є негативним правовим наслідком для заявника у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, який сприяє швидкому розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства.)

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене також забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, інтереси відповідача.

Враховуючи наведене та матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення №5 Ніжинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 14 вересня 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, без розгляду.

Керуючись статтями 6, 205, 240, 243, 248, 250, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ніжинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення №5 Ніжинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 14 вересня 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга відповідно до ч. 3 ст. 288 КАС України може бути подана в десятиденний строк з дня їх проголошення.

Суддя І.М. Карпусь