Справа № 520/10202/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. Справа № 520/10202/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10202/21

за позовом Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради (надалі ВККУ Люботинської міської ради, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 20.05.2021.

Вважаючи рішення суду таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем порушено строки сплати єдиного внеску, отже спірним рішенням правомірно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що

Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради зареєстроване як юридична особа, , та з 07.07.1993 року перебуває на податковому обліку.

Головним управлінням ДПС у Харківській області 20.05.2021 прийнято рішення № про застосування до ВККУ Люботинської міської ради штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведена правомірність прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, який дорівнює календарному місяцю.

Згідно з ч. 11 ст. 9 цього Закону, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції Закону до 01.01.2015), 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції Закону після 01.01.2015).

Наведеним нормам кореспондують і положення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449.

Згідно п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 №508/26953 згідно з ч. 11 ст. 25 Закону до платників, визначених пунктами 1, 4, 5, 15 та 16 ч. 1 ст. 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваним рішенням до ВККУ Люботинської міської ради застосовано штраф та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період 21.11.2013 10.03.2020.

При цьому в матеріалах справи наявні рішення про застосування у відношенні позивача штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, зобов`язання зі сплати якого виникло у період 21.11.2013 21.12.2013 (рішення від 08.08.2014 № , № ).

Доказів відкликання чи скасування зазначених вище рішень від 08.08.2014 № , № відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, вбачається часткове охоплення періодів, за які застосовано штрафні санкції та пеню до платника єдиного внеску, що свідчить про порушення відповідачем вимог ч. 5 п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, а також про подвійне притягнення ВККУ Люботинської міської ради до відповідальності.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено правомірність рішення № від 20.05.2021 в частині нарахування штрафних санкцій та пені за зобов`язаннями зі сплати єдиного внеску, які виникли у період 21.11.2013 21.12.2013.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у період з 13.12.2016 року по 14.12.2017 року, в межах справи № 922/4039/16 про банкрутство ВККУ Люботинської міської ради діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, за зобов`язаннями, які виникли до введення мораторію.

Так, ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2016 у справі №922/4039/16 затверджено план санації до порушення провадження у справі про банкрутство ВККУ Люботинської міської ради та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №922/4039/16 процедуру санації припинено до порушення провадження у справі про банкрутство та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з положень ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного у період провадження у справі про банкрутство позивача), мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов`язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Матеріали справи не містять доказів врахування зазначених приписів абз. 2 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», щодо заборони нарахування у період мораторію санкцій, розрахунок штрафних санкцій та пені до рішення № від 20.05.2021 відсутній.

Ураховуючи вищенаведене, оскільки контролюючим органом нарахована пеня за зобов`язаннями з єдиного внеску які, виникли у тому числі до введення мораторію, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність визначення її розміру у період з 13.12.2016 до 14.12.2017.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення № від 20.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 по справі № 520/10202/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов