Справа № 160/12268/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
У грудні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради (далі - «Підприємство»), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради щодо надання ОСОБА_1 неповної відповіді від 10 жовтня 2019 року вих. №1058 на його запит про доступ до публічної інформації від 27 вересня 2019 року вх. №1058;
- зобов`язати Комунальне підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 і надати йому відповідь на запит від 27 вересня 2019 року вх. №1058 в повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради щодо надання ОСОБА_1 неповної відповіді від 10 жовтня 2019 року вих. №1058 на його запит про доступ до публічної інформації від 27 вересня 2019 року вх. №1058.

Зобов`язано Комунальне підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 та надати йому відповідь на запит від 27 вересня 2019 року вх. №1058 з урахуванням висновків суду.

Одночасно, судом першої інстанції стягнуто на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі: 768 грн 40 коп, а у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі: 2000 грн - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в частині відмови у компенсації витрат на професійну правничу допомогу було відмовлено.

За наслідками касаційного розгляду справи Верховний Суд ухвалив постанову від 28 вересня 2021 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року щодо відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу скасував.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради (, адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Володимира Мономаха, будинок 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі: 2000 (дві тисячі) гривень.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2021 року зазначив, що враховуючи вимоги частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") і неподання ОСОБА_1 на час прийняття рішення судом касаційної інстанції доказів отримання послуг з професійної правничої допомоги під час касаційного провадження, розгляд клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу може бути здійснений відповідно до приписів статті 139 КАС України після отримання вказаних документів.

Варто зауважити, що ОСОБА_1 у касаційній скарзі заявив, що докази витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції будуть ним подані протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом судового рішення у справі.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а також відповідними доказами про несення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 звернувся 4 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Пункт 2 частини сьомої статті 139 КАС України передбачає, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Одночасно із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі: 3000 грн, ОСОБА_1 подав до Суду докази несення таких витрат у Верховному Суді.

Варто зауважити, що для підтвердження обсягу наданих послуг з професійної правничої допомоги та їхньої вартості в суді касаційної інстанції заявник надав такі документи:

- Договір про надання правової допомоги №18 від 29 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 і Адвокатським бюро «Нугаєвої Валерії Вікторівни»;

- Додатковий договір №1 до Договору про надання правничої допомоги №18 від 29 листопада 2019 року, відповідно до якого сторони погодили порядок оплати правової допомоги (послуг) Бюро у загальному розмірі 2000 грн, з яких: 500 грн - усна консультація і аналіз відповіді Підприємства на предмет її законності, 1500 грн - складання адміністративного позову;

- Додаткову угоду від 7 вересня 2020 року до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №18 від 29 листопада 2019 року, відповідно до якої сторони договору погодили, що вартість послуги з підготовки і подання касаційної скарги у справі №160/12268/19 становить: 3000 грн;

- Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 14 вересня 2020 року до Договору про надання правової допомоги №18 від 29 листопада 2019 року в підтвердження факту надання Бюро позивачу вказаних правничих послуг і факту отримання цих послуг позивачем.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На переконання колегії суддів Верховного Суду, наведені докази є об`єктивними та такими, що підтверджують фактичне надання позивачу правничої допомоги Адвокатським бюро «Нугаєвої Валерії Вікторівни» в суді касаційної інстанції в розмірі: 3000 грн.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку із касаційним переглядом справи, у повному обсязі та стягнення таких витрат з відповідача.

Отже, судова колегія Верховного Суду вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/12268/19 та ухвалити додаткову постанову у справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі: 3000 грн.

Керуючись статтями 52, 118, 121, 134, 139, 252 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-2» Дніпровської міської ради (, адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Володимира Мономаха, будинок 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі: 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду