Справа № 520/21881/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

16 грудня 2021 р. справа №520/21881/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Рєзнік Е.О.,

за участю: представника позивача - Гордейчука В.В.,

представника відповідача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Турана" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Турана" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області:

- податкове повідомлення-рішення від 08.09.2021 року № 6 за формою «В4», яким зменшено на 5239513,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

- податкове повідомлення-рішення від 12.10. 2021 року № 6 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за липень 2021 року, у розмірі 18162820,00 грн. та накладено штраф 9081410,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення відповідача не відповідають вимогам Податкового кодексу України, прийняті з порушенням вимог податкового законодавства та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених господарських операцій у зв`язку з чим, підлягають скасуванню. Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо угод між позивачем та його контрагентами.

Від представника відповідача Бугай О., через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Представник позивача Гордейчук В.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача Шутова А.А., в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19 листопада 2019 року, реєстраційний номер 0082943. Товариство здійснює свою діяльність на підставі модельного статуту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року № 367 «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності», про що було вирішено єдиним засновником № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «ТУРАНА» від 19 листопада 2019 року.

Директором ТОВ «ТК «ТУРАНА» згідно наказу Товариства № 3-к від 31 березня 2020 року являється ОСОБА_1 , яка приступила до виконання своїх обов`язків з 31 березня 2020 року.

Наказом ТОВ «ТК «ТУРАНА» № 2 від 01 жовтня 2020 року був затверджений штатний розклад Товариства в складі 8 працівників.

Юридична адреса ТОВ «ТК «ТУРАНА»: 61058, м. Харків, вулиця Культури, будинок 3, прим.3.

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» () та складено акт від 10.08.2021 року № 13650/20-40-07-06-10/43356990 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» з ТОВ «КІМА+» () за грудень 2020 року та подальшої реалізації.

За висновками вказаної перевірки ГУ ДПС у Харківській області були встановлені наступні порушення: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством порушено п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за липень на суму 18162820,00 грн.

На підставі акту перевірки від 10.08.2021 року № 13650/20-40-07-06-10/43356990, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.09.2021 року №6 за формою «В4», яким зменшено на 5239513,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Також, ГУ ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» () та складено акт від 16.09.2021 №16163/20-40-18-06-08/43356990 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «ТК «ТУРАНА» (податковий номер 43356990) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2021 року».

На підставі акту перевірки від 16.09.2021 №16163/20-40-18-06-08/43356990, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2021 року № 6 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за липень 2021 року, у розмірі 18162820,00 грн. грн. та накладено штраф 9081410,00грн.

Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст.109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Стаття 110 Податкового кодексу України встановлює, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, відповідальність за порушення норм податкового законодавства настає у разі вчинення платником податків протиправних дій.

ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» (позивач) 20.01.2021 р. складено та подано Податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2020 р. в якій було задекларовано податковий кредит на суму 18225146,00 грн., втому числі бюджетного відшкодування на суму 9495259,00грн.

Проте, 19.02.2021 року, позивачем було подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р. та задекларовано податковий кредит на суму 18225146,00 грн. та знято заявлену раніше до бюджетного відшкодування суму 9495259,00 грн.

Таким чином, за грудень 2020 р. позивачем задекларовано податковий кредит на суму 18225146,00 грн., але до бюджетного відшкодування сума не заявлялась.

Виходячи з змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №6 від 08.09.2021 р. саме на зазначену суму 18225146,00 грн. задекларованого податкового кредиту за грудень 2020 р. відповідачем зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за грудень 2020 р.

Проте, відповідно до акту перевірки від 10.08.2021 року № 13650/20-40-07-06-10/43356990, відповідач своє рішення обґрунтовує, тим що начебто ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА» порушено п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), що на думку відповідача, призвело до завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ 5239513 грн., в т.ч. у грудні 2020 року на суму 5239513 гривень.

При цьому необхідно зазначити, що правовідносини з приводу здійснення державного контролю за дотриманням особами податкової дисципліни з 01.01.2011 р. унормовані приписами ст.ст. 42, 45, 73, 75-86 ПК України.

Правовідносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість регулюються ПК України, ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях врегульовано Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі Закон Про бухгалтерській облік).

Відповідно до ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Слід зазначити, що правомірність формування від`ємного значення ПДВ за жовтень, листопад 2020 року вже доведено в рамках судового оскарження, а саме рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 р. у справі №520/5679/21.

Вказаним рішенням суду скасовані податкові повідомлення-рішення від 15 березня 2021 року №7, №7, якими було зменшено від`ємне значення з ПДВ за жовтень листопад 2020 року на підставі висновків акту перевірки №2456/20-40-07-07-09/43356990 від 16.02.2021р. Дане рішення суду набрало законної сили 12.10.2021 р.

Суд зазначає, що , необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні послуг сум податку на додану вартість є факт придбання послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що між ТОВ «ТК «ТУРАНА» (покупець) та ТОВ «КІМА+» (постачальник) було укладено договір поставки продукції № ВПК 12/10/10-Т від 12 жовтня 2020 року.

Відповідно до умов зазначеного договору, постачальник поставляє у власність покупцеві, а покупець приймає на умовах і протягом дії цього Договору продукцію, з якісними показниками, вказаними у Додатку до цього договору. Асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплату товару узгоджується сторонами шляхом вказування їх у додатках на окремі партії товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 3.4 вказаного договору поставки факт здійснення поставки засвідчується Видатковими накладними на партію товару, що підписуються сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.

До договору поставки продукції №ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» були підписані наступні додатки, якими і були узгоджені, кількість, якісні характеристики, вартість товару.

1. Згідно Додатку № КУК 13/10/20-Т від 13 жовтня 2020 року в рамках договору поставки №ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки, а саме: кукурудзи українського походження, не насіннєвої, насипом, врожаю 2020 року в кількості 300,00 т загальною вартістю 1703326,00 грн.

Пунктом 2 вказаного додатку було визначено, що загальна вартість придбаного товару згідно цього додатку до договору становить 1703328,00 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 13 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну.

Також Додатком № КУК 13/10/20-Т від 13 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії Продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

2. Відповідно Додатку № КУК 15/10/20-Т від 15 жовтня 2020 року в рамках Договору поставки № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки кукурудзи українського походження, не насіннєвої, насипом, врожаю 2020 року в кількості 1000,00 т загальною вартістю 6095560,00 грн.

Пунктом 2 вказаного Додатку було визначено, що загальна вартість придбаного Товару згідно цього Додатку до Договору становить 6095560,00 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 15 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну.

Також Додатком № КУК 15/10/20-Т від 15 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії Продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

3. Згідно Додатку № КУК 16/10/20-Т від 16 жовтня 2020 року в рамках Договору поставки № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки кукурудзи українського походження, не насіннєвої, насипом, врожаю 2020 року в кількості 1100,00 т загальною вартістю 6982756,00 грн.

Пунктом 2 вказаного Додатку було визначено, що загальна вартість придбаного Товару згідно цього Додатку до Договору становить 6 982 756,00 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 16 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну.

Також Додатком № КУК 16/10/20-Т від 16 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії Продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

4. Згідно Додатку № КУК 19/10/20-Т від 19 жовтня 2020 року в рамках Договору поставки № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки кукурудзи українського походження, не насіннєвої, насипом, врожаю 2020 року в кількості 10000,00 т загальною вартістю 61385200,00 грн.

Пунктом 2 вказаного Додатку було визначено, що загальна вартість придбаного Товару згідно цього Додатку до Договору становить 61385200,00 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 19 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну.

Також Додатком № КУК 19/10/20-Т від 19 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПК 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії Продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

Також між ТОВ «ТК «ТУРАНА» (покупець) та ТОВ «КІМА+» (постачальник) був укладений договір поставки продукції № ВПП 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року.

Відповідно до умов зазначеного договору, Постачальник поставляє у власність покупцеві, а покупець приймає на умовах і протягом дії цього Договору продукцію, з якісними показниками, вказаними у Додатку до цього договору. Асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплату товару узгоджується сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 3.4 вказаного Договору поставки факт здійснення поставки засвідчується Видатковими накладними на партію товару, що підписуються Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

Так, згідно Додатку № ПШЕ 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року в рамках Договору поставки № ВПП 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки: пшениця 2-го класу українського походження врожаю 2020 року в кількості 230,00 т загальною вартістю 1535204,00 грн.

Пунктом 2 вказаного Додатку було визначено, що загальна вартість придбаного Товару згідно цього Додатку до Договору становить 1535204,00 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 12 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну; рахунок-фактуру Постачальника із зазначенням точної кількості та ціни Продукції без ПДВ, суми ПДВ і загальної суми до сплати (за вимогою Покупця); довідку про походження товару.

Також Додатком № ПШЕ 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПП 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

Згідно Додатку № ПШЕ 13/10/20-Т від 13 жовтня 2020 року в рамках Договору поставки № ВПП 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» сторонами були узгоджені найменування товару, кількість та вартість поставки:

- пшениця 2-го класу українського походження врожаю 2020 року в кількості 90,00 т загальною вартістю 552516,00 грн.,

- пшениця 3-го класу українського походження врожаю 2020 року в кількості 80,00 т загальною вартістю 552516,00 грн.,

- пшениця 4-го класу українського походження врожаю 2020 року в кількості 360,00 т загальною вартістю 2476270,80 грн.

Пунктом 2 вказаного Додатку було визначено, що загальна вартість придбаного Товару згідно цього Додатку до Договору становить 3581302,80 грн. +/- 10 %, в тому числі ПДВ.

Саме вказаним додатком сторонами і були визначені якісні показники, асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплати товару.

Пунктами 6 та 7 Додатку було встановлено, що період поставки складав з 13 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно. Постачальник повинен передати покупцю разом з Товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автотранспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату навантаження товару у Місці Призначення). Постачальник повинен передати Покупцю такі документи: акт приймання-передачі Товару та/або видаткову накладну; рахунок-фактуру Постачальника із зазначенням точної кількості та ціни Продукції без ПДВ, суми ПДВ і загальної суми до сплати (за вимогою Покупця); довідку про походження товару.

Також Додатком №ПШЕ 13/10/20-Т від 13 жовтня 2020 року до Договору поставки продукції № ВПП 12/10/20-Т від 12 жовтня 2020 року, було встановлено, що можлива попередня оплата 80% за Товар після надання Постачальником рахунку-фактури. 20 % від вартості партії Продукції сплачується Покупцем після реєстрації Постачальником відповідної/відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та остаточної поставки Продукції.

Приписами розділу 2 вище зазначених Договорів поставки продукції сторонами було узгоджено, що оплата вартості поставленої продукції проводиться Покупцем самостійно, безготівковою в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Сторони можуть в будь-який момент дії цього Договору узгодити іншу форму проведення розрахунків, що оформляється Додатковою угодою до Договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем по кожній окремій партії товару визначається умовами відповідних Додатків, при цьому строк оплати починає свій відлік від дати поставки товару, якщо інше не передбачено Додатком до цього Договору. У випадку порушення постачальником строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних, покупець має право без застосування до нього санкцій, інших грошових стягнень чи вимог відшкодування збитків, в односторонньому порядку відтермінувати здійснення розрахунків за фактично поставлений (переданий у власність) покупцю товар на відповідний строк прострочення виконання зазначених зобов`язань постачальника щодо такого товару. Загальна сума цього Договору сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару протягом дії цього Договору та узгодженої на нього ціни відповідно до Додатків до цього Договору.

Підтвердженням належного проведення розрахунків між сторонами: ТОВ «ТК «ТУРАНА» та ТОВ «КІМА+» є платіжні доручення, з яких вбачається які суми коштів за отриманий товар (зернові культури) відповідно до умов вище описаних Договорів поставки продукції були перераховані покупцем ТОВ «ТК «ТУРАНА» на рахунок постачальника ТОВ «КІМА+»:

- № 28 від 08.02.2021 року, згідно з яким Платником ТОВ «ТК «ТУРАНА» сплачено на рахунок ТОВ «КІМА+» згідно Договору № ВПП 12/10/20-Т від 12.10.2020 року кошти в сумі 9 700 000,00 грн.;

- № 40 від 18.02.2021 року, згідно з яким Платником ТОВ «ТК «ТУРАНА» сплачено на рахунок ТОВ «КІМА+» згідно Договору № ВПП 12/10/20-Т від 12.10.2020 року кошти в сумі 34 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.4 досліджених Договорів поставки продукції факт здійснення поставки засвідчується Видатковими накладними на партію товару, що підписуються Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

Оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та договірних домовленостей між сторонами щодо поставки товару, що зафіксовані в Додаткових угодах, були складені наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна № 4246 від 09.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 2-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 75,66 т на загальну суму 507789,06 грн., у т.ч. ПДВ 609346,88 грн.;

- видаткова накладна № 4248 від 08.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 3-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 47,1 т на загальну суму 3154448,01 грн., у т.ч. ПДВ 378537,61 грн.;

- видаткова накладна № 4654 від 14.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 3-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 49,9 т на загальну суму 334200,76 грн., у т.ч. ПДВ 401040,91 грн.;

- видаткова накладна № 4248 від 08.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 3-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 47,1 т на загальну суму 3154448,01 грн., у т.ч. ПДВ 378537,61 грн.;

- видаткова накладна № 4247 від 06.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 3-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 57,58 т на загальну суму 385636,87 грн., у т.ч. ПДВ 462764,24 грн.;

- видаткова накладна № 4249 від 06.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 4-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 49,8 т на загальну суму 331431,95 грн., у т.ч. ПДВ 397718,34 грн.;

- видаткова накладна № 4245 від 10.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 2-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 29,06 т на загальну суму 195035,03 грн., у т.ч. ПДВ 234042,04 грн.;

- видаткова накладна № 4252 від 14.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю 2-го класу українського походження, врожаю 2020 року в кількості 82,78 т на загальну суму 555574,66 грн., у т.ч. ПДВ 666689,59 грн.

Також між ТОВ «ТК «ТУРАНА» (покупець) та ТОВ «КІМА+» (постачальник) був укладений договір поставки продукції від 12.10.2020 за № ВПК 12/10/20-ТК .

Відповідно до умов зазначеного договору, Постачальник поставляє у власність покупцеві, а покупець приймає на умовах і протягом дії цього Договору продукцію, з якісними показниками, вказаними у Додатку до цього договору. Асортимент, номенклатура, кількість, якість, ціна, умови та строки поставки товару, місце прийому-передачі, строки оплату товару узгоджується сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки постачальник здійснює поставку товару окремими партіями в строки, вказані в Додатках до Договору.

Відповідно до п. 3.4 вказаного Договору поставки факт здійснення поставки засвідчується Видатковими накладними на партію товару, що підписуються Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

Додатком №КУК 13/10/20-Т від 13.10.2020 на поставку кукурудзи українського походження, не насієва, насипом, врожаю 2020 року, кількістю 225,0 т, 23,0 т ціна 1 т- 6165,74грн.

Відповідно до зазначеного додатку, постачальник повинен передати покупцю разом з товаром транспортні документи (товарно-транспортні накладні, якщо поставка здійснюється автомобільним транспортом та/або залізничні накладні, якщо поставка здійснюється залізничним транспортом з календарним штемпелем Терміналу/Порту про дату вивантаження товару у місці призначення.

На виконання договірних домовленостей між сторонами щодо поставки товару, що зафіксовані в Додаткових угодах, були складені наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна № 4606 від 13.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 26,54 т на загальну суму 163175,09 грн., у т.ч. ПДВ 195810,10 грн.

- видаткова накладна № 4597 від 09.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 174,74 т на загальну суму 1074557,74 грн., у т.ч. ПДВ 1289469,29 грн.

- видаткова накладна № 4593 від 12.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 173,48 т на загальну суму 1066614,18 грн., у т.ч. ПДВ 1279937,01 грн.

- видаткова накладна № 4595 від 08.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 76,40 т на загальну суму 469746,27 грн., у т.ч. ПДВ 563695,53 грн.

- видаткова накладна № 4597 від 09.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 25,66 т на загальну суму 157764,61 грн., у т.ч. ПДВ 18917,53 грн.

- видаткова накладна № 4844 від 04.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 413,00 т на загальну суму 2539241,66 грн., у т.ч. ПДВ 3047089,99 грн.

- видаткова накладна № 4602 від 11.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 80,68 т на загальну суму 496048,57 грн., у т.ч. ПДВ 595258,29 грн.

- видаткова накладна № 4592 від 11.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 56,90 т на загальну суму 349836,56 грн., у т.ч. ПДВ 419803,88 грн.

- видаткова накладна № 4599 від 12.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 168,90 т на загальну суму 1038442,80 грн., у т.ч. ПДВ 1246131,36 грн.

- видаткова накладна № 4594 від 13.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 72,74 т на загальну суму 447225,16 грн., у т.ч. ПДВ 536670,19 грн.

- видаткова накладна № 4845 від 04.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 1125,04 т на загальну суму 6917074,27 грн., у т.ч. ПДВ 8300489,13 грн.

- видаткова накладна № 4601 від 10.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 89,44 т на загальну суму 549901,27 грн., у т.ч. ПДВ 659881,52 грн.

- видаткова накладна № 4591 від 10.12.2020 року, відповідно до якої Позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 110,92 т на загальну суму 681966,11 грн., у т.ч. ПДВ 818359,33 грн.

- видаткова накладна № 4603 від 12.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 137,17 т на загальну суму 843370,49 грн., у т.ч. ПДВ 101244,59 грн.

- видаткова накладна № 4596 від 09.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 370,30 т на загальну суму 2276704,38 грн., у т.ч. ПДВ 2732045,26 грн.

- видаткова накладна № 4605 від 15.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 24,80 т на загальну суму 152477,10 грн., у т.ч. ПДВ 182972,52 грн.

- видаткова накладна № 4598 від 10.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 328,62 т на загальну суму 2020444,49 грн., у т.ч. ПДВ 2424533,38 грн.

- видаткова накладна № 4846 від 09.12.2020 року, відповідно до якої Позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 130,92 т на загальну суму 804931,51 грн., у т.ч. ПДВ 965917,81 грн.

- видаткова накладна № 4589 від 07.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 183,60 т на загальну суму 1128822,37 грн., у т.ч. ПДВ 1354586,85 грн.

- видаткова накладна № 4590 від 09.12.2020 року, відповідно до якої позивач придбав у ТОВ КІМА+» пшеницю українського походження, врожаю 2020 року в кількості 64,10 т на загальну суму 3994104,11 грн., у т.ч. ПДВ 472924,93 грн.

Також до вище значених договорів надано товарно-транспортні накладні; оборотно-сальдові відомості; податкові накладні, тощо.

Судом встановлено, що в ході проведення виїзної перевірки, ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА», в порядку п. 85.2 ст. 85 ПК України, було надано перевіряючим на підтвердження оподаткування платником податків (п. 44.1. ст. 44 ПК України), в повній мірі первинні документи для підтвердження формування податкового кредиту по наступним контрагентам: ДП «Юран» ТОВ «ДП ЮРОЛ» (), ТОВ «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД» (), ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» (), ТОВ «ОДЕМАРА-ІНТЕР» () зазначеними договорами підтверджується надання митно-брокерських послуг та відповідно дана обставина підтверджується доданими до позову договорами з вищевикладеними Контрагентами, додатковими угодами, рахунками, актами виконаних робіт.

Також факт подальшої реалізації Товару підтверджується укладеними Контрактами укладеними між позивачем та АГРО БОРД ЕООД (Болгарія) №GSC-12/10/20-Т від 12.10.2020 та №GSW-12/10/20-Т від 12.10.2020 щодо поставки Товару (пшениця та кукурудза українського походження, врожаю 2020 року).

Тобто позивач підтвердив належними первинними документами господарські операції не лише з придбання Товару, а також його реалізацію з розвантаженням на митній території.

З матеріалів наданих перевіряючим вбачається, що позивачем достовірно відображено отримання податкових накладних від ТОВ «КІМА+», яке в свою чергу, у відповідності до законодавства було зареєстровано платником ПДВ, установчі документи юридичних осіб не були визнані недійсними, операції відбулися на підставі укладених договорів про надання послуг (поставки), належне виконання яких підтверджується актами виконаних робіт, видатковими накладними, податковими накладними, а оплата коштів виписками банківського рахунку та платіжними дорученнями. Отримання послуг (товарів) опосередковано підтверджується їх використанням в основній господарській діяльності позивача.

Відповідач не заперечував, що позивачем надано перевірці документи на підтвердження господарських операції в повному обсязі.

Проте, незважаючи на наявність всіх первинних документів у Позивача щодо здійснення господарських операцій із ТОВ «КІМА+», Відповідачем зроблено хибний висновок про неможливість підтвердження реальності господарських операцій за зазначеними вище договорами поставки та порушення Позивачем норм податкового законодавства у зв`язку з неможливістю встановлення походження матеріальних цінностей (пшениці, кукурудзи) документальне оформлення придбання яких здійснено від імені ТОВ «КІМА+» в другій ланці придбання товару від імені ТОВ «ЧУМИЗА», а також співпрацею ТОВ «КІМА+» з «ризиковими» суб`єктами господарювання (стор. 14 Акту перевірки від 10.08.2021).

Відповідач обґрунтовував свої висновки наявністю інформації в базах даних на рівні ДПС та аналізом даних ЄРПН та декларацій ПДВ щодо сплати екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, техніки та агрегатів сільськогосподарського призначення та агрегатів сільськогосподарського призначення, придбання насіння пшениці, кукурудзи, опалення водо-, тепло- постачання, зв`язок та відсутність канцелярських засобів (стор. 10 Акту перевірки).

Судом встановлено, що в ході розгляду справи сторонами не заперечувалось, що податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.

Відповідно до п. 198.6 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ПКУ.

Відповідно до п. 201.10 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг і платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 та/або п. 192.1 ПКУ, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 ПКУ, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року у справі №819/1383/17 викладено висновок про те, що відсутність квитанцій про неприйняття податкових накладних свідчать про наявність у позивача підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними.

Тобто, при реєстрації податкової накладної контролюючий орган здійснює масштабну перевірку. Якщо контролюючий орган в ході перевірки не знаходить порушень і податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків господарської операції та оцінки ступеня ризиків платника податків, серед яких є і перевірка номенклатури товарів, в такому випадку податкова накладна приймається до реєстрації та реєструється, а платнику податків надсилається засобами електронного зв`язку підтвердження про реєстрацію - квитанція. Платник податків, якому надіслано Квитанцію, як підтвердження реєстрації податкової накладної, фактично пройшов перевірку законності формування податкового зобов`язання ним, як продавцем, та законність формування податкового кредиту його контрагентом- покупцем, який зазначений у зареєстрованій податковій накладній, а отже, неможливо припускати, що має місце незаконність дій або підміна номенклатури у платника податків, якого контролюючий орган вже перевірив та підтвердив законність цієї дії.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними (постанови Верховного суду від 10 вересня 2018 року справа № 826/8016/13-а,адміністративне провадження № К/9901/4058/18, від 10 вересня 2018 року справа № 826/25442/15, адміністративне провадження № К/9901/24925/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 810/2677/17, адміністративне провадження № К/9901/47242/18 та ін.).

Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду №808/3412/16 від 29.03.2019 року.

Надані до перевірки первинні документи, що підтверджують господарські операції між позивачем та його контрагентом, згідно даних актів перевірки, не мають таких дефектів, що свідчили б про нереальність таких операцій. Складені та зареєстровані податкові накладні відповідають вимогам законодавства.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані (зареєстровані) з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, підставою для включення платником податку - покупцем (отримувачем) товарів/послуг сум податку до складу податкового кредиту є:

- податкова накладна, належним чином складена та зареєстрована в ЄРПН;

- інші документи, визначені пунктом 201.11 статті 201 ПКУ.

Формування податкового кредиту та витрат підприємства обумовлено придбанням товарів, послуг з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції, і власне її результат, підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, що підтверджується наданими до перевірки та долученими до матеріалів справи первинними документами

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Отже, фактичне здійснення господарської операції підтверджується наступним: 1) дією або подією; 2) зміною в структурі активів та зобов`язань або власному капіталі; 3) відомостями про господарську операцію; 4) економічним ефектом (приріст/збиток) у часі.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно сталої практики Верховного Суду України, чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Отже, можливі допущеня контрагентом порушення вимог законодавства при творенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних електронних баз без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів є безпідставним.

Крім того, що отримання податковим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентами платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Натоміть нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Слід зазначити, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Крім того, за умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки від заявлених контрагентів порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару (Постанова ВС/КАС від 06.02.2018р. у справі № 804/4940/14 , ЄДРСРУ №72029288).

Таким чином, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постановах від 06.02.2018р. у справі №816/166/15-а, від 11.09.2018р. у справі №804/4787/16.

Суд зазначає, що наявність у покупця (вантажоодержувача) неналежним чином оформленої ТТН не є спростуванням реального характеру операцій, оскільки покупець (ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ТУРАНА») здійснював операції з придбання товару та не виступав замовником за договором перевезення. Разом з тим, з огляду на вищезазначене, ТТН призначена виключно для обліку руху ТМЦ та розрахунків за їх перевезення і визначає взаємовідносини між перевізником та замовником щодо виконання перевезення вантажів виключно для обліку транспортної роботи. Інакше кажучи для бухгалтерського обліку оприбуткування ТМЦ, які перевозяться як вантаж, ТТН не потрібна, а потрібна тільки для обліку транспортної роботи і витрат у межах операції перевезення.

З огляду на зазначене, аргументи відповідача щодо дефектності оформлення документів та відсутності фактичного руху товару та оформлення господарських операцій в паперовому вигляді без їх фактичного здійснення не відповідають дійсності та вимогам законодавства.

Крім цього, відповідачем не зазначено в акті перевірки жодного доказу про неможливість підтвердження реальність господарських операцій оформлених позивачем по взаємовідносинах з ТОВ «КІМА+» з метою формування показників податкового кредиту з податку на додану вартість.

Слід зазначити, що на час укладення та виконання договору наш контрагент, - ТОВ «КІМА+», був зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тобто мав достатній об`єм правоздатності для складання первинних документів та укладання будь-яких правочинів, а також не знаходився в стадії припинення, мав свідоцтво платника ПДВ, видане у встановленому порядку, що не було скасовано, договори від імені зазначеного контрагента підписувала особа, що володіла достатньою для цього правосуб`єктністю.

З наведеного слідує, що господарські операції між позивачем та ТОВ «КІМА+» котрі здійснювалися в межах господарської діяльності позивача, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності при здійсненні вказаних операцій.

Суд зазначає, що всі надані перевірці первинні документи по взаємовідносинам позивача з ТОВ «КІМА+» мають необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити. Належні докази того, що надані нами первинні документи містять дефекти, не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ст.2 КАСУ).

Захист прав суб`єктів господарювання є однією з найважливіших категорій права. Способами захисту прав суб`єктів господарювання є ті законодавчо закріплені заходи, за допомогою яких проводиться відновлення порушеного права. Здійснення такого захисту передбачає органічне поєднання конкретних способів, засобів і форм з активними, цілеспрямованими діями суб`єкта господарювання, права якого були порушені, перелік способів захисту прав суб`єктів господарювання не має вичерпного характеру, що допускає можливість захисту прав суб`єктів господарювання іншими способами, які передбачені законом.

Відповідно до положень ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами".

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Загальні положення ст. 61 Конституції України та спеціальні норми Податкового кодексу передбачають індивідуальну відповідальність особи за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо особи, яка допустила порушення. Ця обставина не є підставою для позбавлення іншого платника податку на додану вартість права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналогічний висновок Європейський суд з прав людини виклав у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02) у рішенні від 09.01.2007 року: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.»

Отже, платник податків не має повноважень та обов`язку відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання контрагентом його обов`язків із складення та подання декларації з податку на додану вартість, обов`язку сплати податку, а також вчинення інших дій, пов`язаних з провадженням господарської діяльності контрагента.

Якщо податковий орган володіє інформацією про такі зловживання зі сторони певної юридичної особи, він може вжити необхідних заходів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання.

А тому дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність останнього з протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність господарських операцій.

Так, статтею 16 Закону України «Про інформацію» податковою інформацією є сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Положеннями ст. 83 ПК України встановлено, що матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Порядок отримання податкової та іншої інформації встановлено ст. ст.72-73 ПК України та відповідною постановою КМУ.

Суд зазначає що відповідно до вимог ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

А функціями податкового органу, відповідно до положень ст. 61 ПК України є контроль правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі № 810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, адміністративне провадження № К/9901/2848/18, від 06 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження № К/9901/5919/18) та від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а (адміністративне провадження № К/9901/19905/18).

Водночас, слід зазначити, що відповідачем не надано жодного вироку суду по контрагентам позивача та не наведено належних доказів, які б вказували на фіктивність підприємств та їх установчих, первинних документів.

Слід зазначити, що відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. (Постанови Верховного суду України від 07.05.2020 року по справі № 826/2999/16, від 30.04.2020 року по справі 818/806/16, від 12.05.2020 року по справі № 813/621/15, від 21.02.2020 року по справі № 815/253/16).

Суд зазначає, що в Україні діє принцип індивідуальної відповідальності особи. Статтею 61 Конституції України та практикою Європейського суду з прав людини регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб, а отже для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними (Постанови Верховного суду від 10 вересня 2018 року справа № 826/8016/13-а,адміністративне провадження № К/9901/4058/18, від 10 вересня 2018 року справа № 826/25442/15, адміністративне провадження № К/9901/24925/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 810/2677/17, адміністративне провадження № К/9901/47242/18 та ін.).

Верховний Суд в постанові від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17 (адміністративне провадження № К/9901/1349/170, зазначив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Більш того, стосовно підприємств «по ланцюгу постачання».

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Також, суд зазначає, що первинні документи, надані позивачем - за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов`язань.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Турана" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 08.09.2021 року № 6 за формою «В4», яким зменшено на 5239513,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.10.2021 року № 6 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за липень 2021 року, у розмірі 18162820,00 грн. та накладено штраф 9081410,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Турана" (61058, м.Харків, вул.Культури 3, прим. 3, ) судовий збір у розмірі 22700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.12.2021 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.