Справа № 520/9838/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панов М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. Справа № 520/9838/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі № 520/9838/21

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають у грубому порушенні вимог ст. 117 КЗпП України, не нарахуванні та не виплати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, при виплаті 12 квітня 2021, на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі №623/2864/16-а, та 26 травня 2021, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/9739/2020, заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення 17 листопада 2015 року з виборної посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства та стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року у сумі 46 577,52 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, при виплаті 12 квітня 2021 року на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі №623/2864/16-а, та 26 травня 2021 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/9739/2020, заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення 17 листопада 2015 року з виборної посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області.

Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставин справи.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за його участю.

Щодо вказаного клопотання колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Враховуючи, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України дана справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи, зважаючи на відсутність необхідності їх виклику для надання пояснень з огляду на обставини справи, підстав для апеляційного розгляду справи у судовому засіданні суд не вбачає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що із матеріалів справи та клопотання заявника не встановлено обставин, які б потребували розгляду справи у відкритому судовому засіданні із викликом сторін, з огляду на що у задоволенні клопотання про розгляд у відкритому судовому засіданні за участі сторін слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, розпорядженням Ізюмського міського голови №98-К від 04.05.2006 позивача було призначено на посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства та розпорядженням №134-К від 31.07.2008 звільнено з займаної посади.

Розпорядженням відповідача №175-К від 11.09.2008 було скасовано розпорядження Ізюмського міського голови №134-К від 31.07.2008 та поновлення позивача на посаді.12 вересня 2008 року позивача було звільнено з посади.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 по справі №2005/1595/12, яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014, позивача поновлено на посаді з 31 липня 2008 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Розпорядженням Ізюмського міського голови №415 від 17.09.2015 позивача було поновлено на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства. Розпорядження Ізюмського міського голови №520 від 17.11.2015 позивача було звільнено з займаної посади з 17.11.2015 у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2016 по справі №623/5338/15-а визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у день звільнення 17 листопада 2015 року та ненадання довідки про нарахування та виплату всіх належних сум станом на день звільнення з роботи 17 листопада 2015 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради надати довідку про нарахування та виплату усіх належних ОСОБА_1 сум станом на день звільнення з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства 17 листопада 2015 року. Стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 : індексацію заробітної плати за вересень 2015 року в розмірі 300,84 грн.; частину невиплаченої заробітної плати за час перебування у відпустці з 24.09.2015 року по 10.11.2015 року у сумі 4186,58 грн.;частину невиплаченої заробітної плати за час перебування у відпустці з 11.11.2015 року по 17.11.2015 року у сумі 543,89 грн.; частину не виплаченої компенсації за невикористані відпустки, згідно розпорядження міського голови № 520 від 17.11.2015 року, у сумі 28173,62 грн.; частину компенсації за невикористані відпустки, безпідставно утриманої, з нарахованої суми компенсації за невикористані відпустки згідно розпорядження міського голови №520 від 17.11.2015 року, на сплату єдиного соціального внеску у сумі 2865,49 грн., сплату військового збору в сумі 704,62 грн. та сплату членських профспілкових внесків у сумі 611,57 грн.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а всього 42998,18 грн.

Додатковою постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.07.2016 року стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 90511,60 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2016 та додаткову постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.07.2016 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у день звільнення 17.11.2015 року та ненадання довідки про нарахування та виплату всіх належних сум на день звільнення з роботи 17.11.2015. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради надати ОСОБА_1 довідку про нарахування та виплату усіх належних йому сум станом на день звільнення з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства 17.11.2015. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" за період з 17.11.2015 по 25.07.2016. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за вересень 2015 року в розмірі 300,84 грн. Зобов`язано виконавчий комітет Ізюмської міської ради провести перерахунок заробітної плати за час перебування ОСОБА_1 у відпустці з 24.09.2015 по 17.11.2015, компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 31.07.2008 по 30.07.2016 з урахуванням індексу заробітної плати та провести відповідні виплати з врахуванням вже виплаченої суми заробітної плати та компенсації. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 безпідставно утриманого з компенсації за невикористану відпустку суми єдиного соціального внеску в розмірі 2 865,49 грн та членських профспілкових внесків в розмірі 611,57 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.08.2019 по справі №623/5338/15-а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 змінено та викладено шостий абзац її резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" за період з 17.11.2015 по 05.09.2016». В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 залишено без змін.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2018 по справі №623/2864/16-а визнано протиправними дії виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в затримці проведення, в день звільнення ОСОБА_1 17 листопада 2015 року з виборної посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства в зв`язку із закінченням строку повноважень, розрахунку в повному обсязі, в тому числі у не нарахуванні та не виплаті: надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за роботу з таємними документами та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік і матеріальної допомоги для оздоровлення за 2015 рік.

Стягнуто з виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області належні ОСОБА_1 на день звільнення 17.11.2015 та не виплачені до цього часу наступні суми заробітної плати (без урахування сум податків та зборів): надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, за фактично відпрацьований час у вересні 2015 року у сумі 225,06 грн; надбавку за роботу з таємними документами, за фактично відпрацьований| час у вересні 2015 року, у сумі - 54,42 грн; частину невиплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік, у сумі - 4638,61 грн; частину невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік, у сумі - 4638,61 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі №623/2864/16-а рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.10.2020 скасованои в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25.07.2016 по 20.08.2018 в сумі 880 608,06 грн. Ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково. Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за період з 06.09.2016 по 11.11.2020 з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за роботу з таємними документами. Змінено в 3 абзаці резолютивної частини рішення Ізюмського міськрайонного суду від 10.10.2018 "без урахування сум податків та зборів" та зазначити "без вирахування сум податків і зборів". В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду від 10.10.2018 по справі №623/2864/16-а залишити без змін.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі №520/9739/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021, визнано неправомірною не виплату Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, у відповідності до ч. 11 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», в зв`язку з поновленням Ізюмським міськрайонним судом Харківської області рішенням від 14 червня 2018 року у справі №623/2002/16-а, ОСОБА_1 , права на отримання з жовтня 2011 року пенсії за віком, у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу», право на отримання якої встановлено рішенням від 19 грудня 2019 року Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/10729/18. Стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у сумі 26607,50 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо порушення ним вимог ст. 117 КЗпП України, яке полягає у не нарахуванні та не виплаті середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, при виплаті на виконання судових рішень, у квітні та травні 2021 року заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення 17.11.2015, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині визнання протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, при виплаті 12 квітня 2021 року на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі №623/2864/16-а, та 26 травня 2021 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/9739/2020, заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення 17 листопада 2015 року з виборної посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства; зобов`язання Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року.

Перевіряючи правомірність висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до оскарження дій відповідача при виконанні судових рішень ухвалених по іншим справам, а саме №623/2864/16-а, №520/9739/2020.

Отже, шляхом ініціювання іншого окремого судового спору (подання даної позовної заяви), позивач намагається вирішити питання виконання відповідачем судових рішень у інших справах: №623/2864/16-а, №520/9739/2020.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Підсумовуючи вищенаведене, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважав, протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вищевказаних судових рішень, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а, від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1ст. 238 КАС України.

Однак, суд першої інстанції у цій справі при вирішенні спору вищенаведене не врахував, та як наслідок, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, а не про закриття провадження у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Зважаючи на допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 238, 311, 315, 319, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі № 520/9838/21 скасувати.

Провадження у справі № 520/9838/21 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов