Справа № 540/7613/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/7613/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), через свого представника Стороженко Дениса Петровича (далі представник позивача) звернулась до адміністративного суду з позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Суворовський ВДВС у м. Херсоні), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови від 03.06.2019 № 59231450 про стягнення виконавчого збору та постанову від 15.11.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67519701.

В позовній заяві представник вказує на те, що відповідачем не виконано виконавчий лист №766/11168/16 від 12.05.2017, не вжито жодних заходів по його виконанню, окрім накладення арештів на кошти боржника позивача ОСОБА_1 , враховуючи те, що Законом України «Про виконавче провадження» стягувач має право повторно пред`являти виконавчий документ до виконання в межах визначених законодавством строків, виходячи з положень п. 6 ст. 27, п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням положень п. 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час наступного пред`явлення виконавчого листа до виконання може виникнути подвоєння щодо стягнення виконавчого збору, що призведе до неправомірного стягнення з боржника сум, вважає, що у Суворовського ВДВС у м. Херсоні відсутні будь-які законні підстави для стягнення виконавчого збору. Представник позивача також вказує про те, що враховуючи положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за яким державним виконавцем вже було винесено постанову від 22.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу АТ "ОТП БАНК", а також вимог до строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, у відповідача були відсутні підстави не лише про винесення постанови про стягнення виконавчого збору але й постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим збором, спірні постанови вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

30.11.2021, ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю позову вимогам ч. 6 ст. 161 КАС України, відсутності заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною завою та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

13.12.2021, ухвалою суду визнано поважними причини пропуску строку для звернення до суду із позовом та поновлено строк на звернення до суду із позовною заявою, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ст.ст. 268-272, 287 КАС України, призначено судове засідання на 22.12.2021 о 09:30 год., запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву з дотриманням положень ст. 162 КАС України та роз`яснено наслідки неподання такого відзиву, визначені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Також, ухвалою суду зобов`язано відповідача надати суду до 17.12.2021 належним чином завірені копії виконавчих проваджень №6751970 та № 59231450.

20.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Суворовського ВДВС у м. Херсоні, в якому посилаючись на п. 4, п. 5, п. 7, п. 9 ст. 27 та п. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вказано про безпідставність заявлених позовних вимог, в задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання призначене на 22.12.2021 прибув представник позивача, подав клопотання з проханням розглянути справу у порядку письмового провадження, на позовних вимогах наполягав.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 22.12.2021 о 09:30 не прибув, заяви чи клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило, як і від представника третьої особи по справі АТ "ОТП БАНК" (далі третя особа, банк) не надійшло викладеної у письмовому вигляді правової позиції та заяви про розгляд справи без участі представника. Про розгляд справи відповідач та третя особа повідомлені належним чином.

Положеннями ч.4 ст.287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частинами 2 та 3 статті 268 КАС України передбачено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням того, що ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі направлена відповідачу та третій особі засобами електронної пошти (підтвердження містять матеріали адміністративної справи), суд вважає останніх належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду та порядок в якому буде розглянута справа.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, задля дотримання положень ст. 287 КАС України щодо скорочених строків розгляду справ даної категорії, наявності клопотання відповідача та відсутності клопотань відповідача та третьої особи про розгляд справи без їх участі, дана справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/11168/16-ц вiд 15.02.2017 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-400/373/2005КН від 27.09.2005 року станом на 12.09.2016 року, а саме залишок заборгованості за кредитом 12981,64 дол. США. що за курсом НБУ станом 12.09.2016 року (один долар дорівнює 26,674886) становить 346283,77 грн., відсотки за користування кредитом 2273,22 дол. США. що за курсом НБУ станом 12.09.2016 року (один долар дорівнює 26,674886) становить 60637,88 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.02.2017.

Суд зазначає, що за матеріалами справи підлягають дослідженню виконавчі провадження: № 54413885; № 59231450; № 67519701.

За виконавчим провадженням № 54413885:

Постановою від 02.08.25017, керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Дубовою О.М. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 766/11168/16 виданого судом 12.05.2017, відкрито виконавче провадження № 54413885 на суму стягнення коштів у розмірі 406 921,65 грн.

Стягувачем за даним виконавчим провадження є ПАТ «ОТП Банк».

В пункті 2 даної постанови зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення в неї завідомо недостовірних відомостей та в п. 3 постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 40 692,16 грн.

22.12.2017, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а саме не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, на підставі того, що: - у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа нерухомого житлового майна боржника не перевищує 140 кв. метрів. Доходи гідно відомостей ДФС та ПФУ відсутні, та керуючись п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Островським Б.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на суму 406921,65 грн. та повернуто стягувачу суму авансового внеску у розмірі 8060,51 грн.

В пункті 2 даної постанови від 22.12.2017 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 22.12.2020.

12.11.2021, державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Комбаровою К.В., керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження, за письмовою заявою стягувача постановою за ВП №54413885 повернуто виконавчий документ стягувачу.

Пунктом 2 даної постанови від 12.11.2021 припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Виконавче провадження № 59231450:

03.06.2019, державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Волошиним А.О., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59231450 за заявою стягувача ПАТ «ОТП Банк» відповідно до виконавчого листа № 766/11168/16 виданого судом 12.05.2017, на суму стягнення 406 921,65 грн. із зазначенням в п. 2 даної постанови зобов`язання боржника щодо подачі декларації про доходи та майно з відповідною передбаченою відповідальністю.

03.09.2019 державним виконавцем, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме у розмірі 40 692,16 грн.

Стягувачем за постановою від 03.06.2019 за ВП №59231450 є Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ().

В пункті 3 даної постанови від 03.06.2019 зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає законної чинності із моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці (пункт 4 постанови від 03.06.2019).

13.02.2020, державним виконавцем встановлено відкритий рахунок боржника № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк»; 21133352, Акціонерне товариство «Універсал банк» та на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову (ВП №59231450) про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритому рахунку, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

10.11.2021 державним виконавцем Комбаровою К.В. також винесено постанову про арешт коштів боржника за ВП № 59231450 із зазначенням що борг не сплачено та на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на грошові кошти, що містяться у відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 447613,81 грн.

15.11.2021, державним виконавцем Комбаровою К.В., керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", за письмовою заявою стягувача винесено постанову за ВП № 59231450 про повернення виконавчого документу стягувачу та пунктом 2 даної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовані заходи примусового виконання рішення.

Зазначені дії державного виконавця за виконавчим документом № 766/11168/16 виданого Херсонським міським судом Херсонської області 12.05.2017 підтверджуються виписками з автоматизованої системи виконавчого провадження за зазначеними вище номерами виконавчого провадження, стан виконавчого провадження підтверджено завершено, повернення стягувачу.

Виконавче провадження № 6751970:

З наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження та з інформації, що відображена в автоматизованій системі виконавчого провадження державним виконавцем Суворовського ВДВС у м. Херсоні 15.11.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67519701 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, стягувачем виступає Суворовський ВДВС у м. Херсоні.

В даній постанові вказано, що постанова № 59231450 видана 03.06.2019 набрала чинності 03.06.2019.

Пунктом 2 даної постанови зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови № 67519701 від 15.11.2021 з посиланням на ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із несплатою боргу накладено арешт на майно боржника та на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів божника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржника ОСОБА_1 .

Виходячи з предмету заявлених позовних вимог, з`ясованих обставин по справі та наявних у справі матеріалів вбачається, що за ВП № 67519701 відповідач по справі стягує з позивача виконавчий збір у сумі 40 692,16 грн. за виконавчим документом №59231450.

Таким чином, у даній справі позивач оскаржує постанову про стягнення виконавчого збору за ВП № 59231450 та постанову про відкриття виконавчого провадження №67519701 за виконавчим документом №59231450.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність в діях відповідача ознак порушень положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час винесення спірних постанов щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (в редакції від 06.10.2021, чинній на час відкриття виконавчого провадження, далі - Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 даного Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).

Серед вимог, які пред`являються до виконавчих документів, зокрема міститься вимога щодо зазначення у виконавчому документі строку пред`явлення останнього до виконання (п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VІІІ).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з ст. 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №1404-VІІІ строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (ч. 2 ст. 11 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, з відповідним переліком, який не обмежений та надає право останньому здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ (в редакції від 17.02.2017 під час відкриття виконавчого провадження за № 54413885) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ вбачається, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч.5 ст. 27 Закону 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається зі справи, державним виконавцем за заявою стягувача на підставі виконавчого листа №766/11168/16, виданого судом 12.05.2017, постановою від 02.08.2017 було відкрито виконавче провадження № 54413885 та в даній постанові також зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 40692,16 грн.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 37 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Частиною 5 ст. 37 Закону №1404-VІІІ повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Правовідносини у цій сфері врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII який є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), розробленою відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних Законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Пунктами 19 та 20 розділу ІІІ Інструкції №512/5 визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище положень Інструкції №512/5 у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу III Інструкції №512/5 визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до постанови державного виконавця за ВП №54413885 від 22.12.2017 вбачається повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ, повернення авансового внеску у сумі 8060,51 грн. та зазначено право повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання у строк до 22.12.2020.

Суд зазначає, що за виконавчим провадженням №54413885 не відбулось жодного стягнення з позивача, виконавчий документ повернуто стягувачу за підстав п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, та оскільки чинна норма ст. 27 передбачала стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми що фактично стягнута державним виконавцем за виконавчим документом, у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим провадженням.

Між тим Законом № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, з урахуванням наведених змін, за змістом ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» від 29.09.2016 № 2830/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1300/29430, встановлено відповідні види та розміри витрат виконавчого провадження, якими керується державний виконавець під час винесення відповідних постанов.

В наступному, судом встановлено, що з дотриманням строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що передбачено ст. 12 Закону №1404-VІІІ (в редакції від 19.01.2019 чинної на час винесення постанови про відкриття ВП № 59231450) державним виконавцем окрім винесеної постанови 03.06.2019 про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача, також винесено спірну постанову від 03.06.2019 за ВП № 59231450 про стягнення виконавчого збору керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону №1404-VІІІ, розмір виконавчого збору визначено як 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме 40692,16 грн.

Також в даній постанові вказано в п. 3, що вона є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення та п. 4 визначено строк пред`явлення її до виконання як три місяці.

Щодо строку пред`явлення даної постанови від 03.06.2019 за ВП № 59231450 до виконання представник позивача вважає їх пропущеними та суд не погоджується із даною позицією та зазначає наступне.

У розумінні положень Закону №1404-VІІІ виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

У виконавчому документі повинно бути зазначено серед інших строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як зазначено вище, чинна ст. 12 Закону №1404-VІІІ встановлено зокрема строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання за якими стягувачем є держава або державний орган, - протягом трьох місяців та відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону №1404-VІІІ строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону №606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час надходження виконавчого документа державному виконавцю та за ч. 6 зазначеної статті у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно, приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір, виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З обставин справи вбачається відкриття державним виконавцем нового виконавчого провадження № 59231450 за повторним зверненням стягувача ПАТ «ОТП «Банк», державним виконавцем вчинялись виконавчі дії по знаходженню коштів, встановленню рахунків боржника на які можливо звернути стягнення задля забезпечення виконання виконавчого документа № 766/11168/16, винесені постанови про арешт коштів боржника.

Внаслідок вчинення даних дій державним виконавцем не виконано виконавчий документ, з рахунків позивача кошти не стягнуті, на що також акцентує увагу позивач.

15.11.2021 державним виконавцем було винесено постанову за ВП №59231450, повернуто виконавчий документ стягувачу за п.1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ та 15.11.2021 винесено спірну у справі постанову № 67519701 про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом №59231450, за якою стягувачем виступає Суворовський ВДВС у м. Херсоні.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VІІІ (в редакції від 06.10.2021) строк пред`явлення спірного виконавчого документу не змінився, становить три місяці та виходячи зі змісту ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ, у відповідній редакції, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору така, що набуває статусу виконавчого документа за п. 7 ст. 3 зазначеного Закону та може бути винесена лише за відповідними визначеними Законом наслідками саме закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу та відсутності обставин стягнення виконавчого збору.

Суд зауважує, що в даному виконавчому провадженні №59231450 виконавчий збір визначений 10 % від суми, що підлягає стягненню, а не від суми стягнутої.

Абзацом 12 та 13 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 чітко визначено та доповнено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З аналізу положень вказаних вище норм діючого законодавства та Інструкції №512/5, суд зауважує, що під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, вчиняє усі необхідні дії задля забезпечення виконання виконавчого документа та в разі не стягнення виконавчого збору під час виконавчого провадження, після його закінчення, повернення стягувачу виконавчого документа має виносити постанову про відкриття виконавчого провадження за не стягнутим виконавчим збором, яке відповідно виокремлюється у нове виконавче провадження, набуває статусу виконавчого документа та підлягає виконанню протягом трьох місяців.

Суд зазначає, що враховуючи наявність у виконавчому провадженні такого поняття як преривання строків, обставини, які виникають під час виконання виконавчого документа, що впливають на відповідні строки визначені чинним законодавством, та виходячи що в даній справі тривалість основного виконавчого провадження перевищувала визначений у законі строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання, строк її пред`явлення до виконання був перерваний, та його початок після переривання у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з моменту закінчення виконавчого провадження, у межах якого вона виконувалася, відповідно, суд приходить до висновку що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За виконавчим провадженням № 59231450 постановою державного виконавця від 12.11.2021 повернуто виконавчий документ стягувачу, відповідно строк три місяці для пред`явлення виконавчого документу від 03.06.2019 щодо стягнення виконавчого збору починається з 12.11.2021 та триває три місяці. В даному випадку державним виконавцем було винесено постанову 15.11.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67519701 щодо виконання виконавчого документу №59231450, у зв`язку з чим відповідний строк відповідачем не пропущено.

Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками викладеними постанові Верховного Суду від 29.05.2020 по справі №826/7708/17 (№К/9901/62380/18) щодо застосування строків пред`явлення виконавчого документу до виконання та преривання таких строків.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було порушено строків пред`явлення до виконання постанови щодо стягнення виконавчого збору № 59231450 та застосовано положення ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ, п. 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у відповідній редакції, правомірно винесено спірну постанову від 15.11.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67519701.

Суд зазначає, що позивач не скористався своїм правом та не оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 № 59231450.

Щодо позиції представника позивача стосовно відсутності права державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору за відсутності факту будь-якої суми стягнутої за наслідками виконання виконавчого документу, суд зазначає, що відсутність фактичного стягнення коштів в рамках примусового виконання виконавчого документа (який державний виконавець повернув стягувачу за його заявою), не заперечує наявності підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню за цим (поверненим) виконавчим документом. Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суд викладених у постанові від 09.12.2021 по справі № 400/5321/20 (№ К/9901/8911/21).

Також представником позивача не обґрунтовано належними та достатніми доказами застосування обставин наявності створення умов для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору відбувається на підставі виконавчого документа № 59231450, за відповідною чинною редакцією ст. 27 Закону №1404-VІІІ яка передбачає стягнення 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а не за № 54413885, що у 2017 році визначала дані 10 відсотків від стягнутої суми, враховуючи також обставини відсутнього жодного стягнення з боржника.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування спірних постанов Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.06.2019 № 59231450 та від 15.11.2021 № 67519701.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи висновки суду по даній справі, позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати поверненню не підлягають за ч. 5 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 105000000