Справа № 708/1061/21
Суддя: Івахненко О. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/1061/21
Номер провадження № 2-а/708/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 578176 від 30 жовтня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обгрунтування позову вказує, що 30 жовтня 2021 року на автодорозі М 03 поблизу с. Травневе Харківського району Харківської області рухався на автомобілі Subaru, д/н НОМЕР_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , яка є власницею автомобіля та попрохала його сісти за кермо у зв'язку з її поганим самопочуттям та був зупинений інспектором поліції.

Після вивчення документнів на транспортний засіб інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з тих підстав, що позивач порушив вимоги ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України та ст. 160 Закону України "Про дорожній рух".

При цьому, відповідачем не взято до уваги пояснення позивача та його співмешканки ОСОБА_3 , що остання на законних підставах з 24.06.2019 року проживає у Федеративній Республіці Німеччина, оскільки отримала дозвіл на постійне проживання, та в'їхала на територію України власним автомобілем Subaru, д/н НОМЕР_1 , який є її приватною власністю та зареєстрований в Німеччині, однак через погане самопочуття попрохала позивача доїхати за кермом до найближчого аптечного пункту. Під час поїздки вона перебувала безпосередньо в автомобілі, і вказаний транспортний засіб в особисте користування позивачу не передавала.

Зазначені обставини інспектор поліції не перевірив та не взяв їх до уваги, передчасно винісши постанову про адміністративне правопорушення, не маючи при цьому доказів ввозу автомобіля на територію України іншою особою.

Окрім того, в постанові зазначено, що до неї додано відеозапис АХ 2069, однак технічний засіб, яким здійснено фото- чи відеофіксацію не вказано, а також немає доказів, що транспортний засіб ввозився іншою особою. Тому вважає дану постанову незаконною та просить суд її скасувати.

У судове засідання сторони не викликалися.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає, що заперечує щодо позовних вимог позивача у повному обсязі та вважає винесену постанову про накладення стягнення обгрунтованою та законою. Так, позивач перевищив встановлену допустиму швидкість руху на 26 км/год, у зв'язку з чим був зупинений працівником патрульної поліції. Під час перевірки даних водія було встановлено, що автомобіль тимчасово ввезено на територію України 18.11.2021 року терміном до 1 року громадянкою ОСОБА_3 , а сам водій не ввозив це авто на митну територію України та не поміщував транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Позивачем в матеріалах позову не надано належних доказів для підтвердження поганого самопочуття гр. ОСОБА_3 , а тому інспектор поліції діяв у межах своїх повноважень і відповідно до вимог закону. Провина позивача також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та даними медіафайлу з пристрою TruCam, який є засобом вимірювальної техніки. А тому, просять відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 578176 від 30 жовтня 2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Із фабули вищевказаної постанови вбачається, що позивач 30 жовтня 2021 року на автодорозі М 03 поблизу с. Травневе Харківського району Харківської області керуючи автомобілем Subaru, д/н НОМЕР_1 , порушив п.12.4 ПДР України, щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України. Згідно ІПНП, даний транспортний засіб ввезено на територію України громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; керуючи цим транспортним засобом водій ОСОБА_1 порушив обмеження щодо використання ввезеного транспортного засобу для власних потреб виключно громадянином, який здійснив ввіз зазначеного транспортного засобу в Україну, чим порушив ч.5 ст.380 Митного кодексу України, ст.16 Закону України "Про дорожній рух" та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Згідно долучених відповідачем до візиву на позов відомостей з бази даних Національної поліції "Інформаційний портал Національної поліції України" автомобіль Subaru, д/н НОМЕР_1 , країна ТЗ: А, ввезено на територію України 18.11.2021 року, пункт пропуску "Виступовичі-Нова Рудня". Митний пост "Виступовичі -автомобільний" вид: тимчасове ввезення до 1 року громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Так, відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України .

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями частини 8 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з вимогами п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав зупинення транспортних засобів.

Так, досліджений судом відеозапис з нагрудної камери АХ2069 лише підтверджує факт зупинки транспортного засобу, де відомостей про порушення позивачем ч.1 ст.122 КУпАП, приписів ст. 380 Митного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» відеозаписи не містять, що в свою чергу унеможливлює підтвердження факту правомірності зупинення транспортного засобу, а доданий до відзиву відеофайл даними медіафайлу з пристрою TruCamта відомості фіксування швидкості, оскаржувана постанова не містить, тому вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, наданий відповідачем витяг з бази даних Національної поліції "Інформаційний портал Національної поліції України" щодо автомобіля Subaru, д/н НОМЕР_1 , свідчить тільки про ввезення на територію України даного транспортного засобу іншою особою ОСОБА_2 18.11.2021 року, тобто вже після винесення постанови 30.10.2021 року, яка є предметом спору.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до матеріалів справи не надано.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, суд наголошує про наявність процесуального обов`язку відповідачів, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, вчинення ОСОБА_1 порушення ст. 380 Митного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не підтверджено належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим судо доходить до висновку, що оскаржувана постанова серії серії ДПР 18 № 578176 від 30 жовтня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача судові витрати. До позовної заяви позивач надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 908 грн.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року встановлено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, як в інших справах, які розглядаються судом у порядку адміністративного позовного провадження, слід застосувати ст.ст. ст. 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, він складає за подання такої позовної заяви 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 454 грн.

Таким чином має місце надмірна сплата судового збору у розмірі 454 грн. та позивач має право звернутись до суду із відповідним клопотанням про його повернення.

Враховуючи викладене та з огляду на задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст.,22,72-79, 139, 211,220,241-246,250,271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПР 18 № 578176 від 30.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 8 ст. 121, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121, ч.1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко