Справа № 420/21319/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левчук О.А.

за участю секретаря Гур`євої К.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у місті Одесі заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ОД538/349/АВ/П/ТД-ФС від 22.09.2021.

16 грудня 2021 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ОД538/349/АВ/П/ТД-ФС від 22.09.2021 до набрання законної сили рішенням у справі № 420/21319/21.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача вказує, що відповідачем проведено заходи контролю за відсутності передбачених законом підстав для цього, під час розгляду справи не досліджено належним чином обставини того, що особи, які знаходились на другому поверсі приміщення, не відносять до позивача та працювали на іншу фізичну особу-підприємця, а таких розгляд взагалі проведено за відсутності особи, яка притягується до відповідальності. При цьому, постанова є виконавчим документом, примусове виконання якого здійснюється у визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» порядку. Існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до винесення рішення у справі, оскільки невжиття заході в забезпечення позову у разі його задоволення призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав. Виконання постанови, з урахуванням вже проведених виконавчих дій і можливих дій в майбутньому складає небезпеку функціонування позивача, як суб`єкта господарювання, заподіє значну шкоду правам, свободам та інтересам позивача.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду.

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Так, предметом оскарження по даній справі є, зокрема, правомірність прийнятої відповідачем постанови № ОД538/349/АВ/П/ТД-ФС від 22.09.2021.

При цьому, протиправність оскаржуваної постанови не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову у даному випадку буде вирішенням судом позовних вимог по суті та виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені ст. 151 КАС України.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що державним виконавцем відмовлено у зупиненні виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови № ОД538/349/АВ/П/ТД-ФС від 22.09.2021, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Також, доводи представника позивача щодо того, що виконання постанови складає небезпеку функціонуванню позивача та блокує проведення фінансових операцій, суд вважає необґрунтованими, оскільки з доданих до заяви документів вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить позивачу лише у межах суми звернення стягнення, а не в цілому.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 20 серпня 2019 року по справі №200/3887/19-а зазначив, що питання, пов`язані зі сплатою штрафів на підставі спірних постанов ГУ Держпраці, не входять до предмету доказування у даній справі, який безпосередньо пов`язаний з перевіркою дотримання відповідачем, під час їх прийняття, вимог законодавства, що, своєю чергою, не створює передумов для висновку, що невжиття заходів забезпечення даного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як учасника публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Наслідки від незабезпечення позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення Товариством порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, навіть після звернення спірних постанов до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення їх виконання в порядку, передбаченому статтею 33 Закону № 1404-VIII, а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства, зокрема, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №т 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182.

За таких підстав, оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням обставин, зазначених позивачем в заяві про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявність зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності труднощів виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову у даному випадку буде виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені статтею 150 КАС України, а тому заява представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 16.12.2021 року (вхід. № ЕП/71488/21) в повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21 грудня 2021 року.

Суддя О.А. Левчук