Справа № 420/22201/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство ОТП Банк про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство ОТП Банк про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2021 року ВП №65349883.

Ухвалою суду від 19.11.2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 19.11.2021 року у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича витребувано письмові докази та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року поновлено провадження у справі.

Представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить:

зупинити стягнення на підставі постанови про відкриття провадження від 06 травня 2021 року ВП N 65349883 Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича за виконавчим написом від 08.08.2008 року за №13046, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної сумісної власності: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» ();

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №65349883 від 06 травня 2021 року.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що приватним виконавцем Колечком Дмитром Миколайовичем проводяться виконавчі дії на підставі оскаржуваної в судовому порядку постанови про відкриття провадження від 06 травня 2021 року ВП №65349883, а відтак, у разі задоволення позовних вимог визнання протиправною та буде скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2021 року ВП №65349883 за виконавчим написом від 08.08.2008 року за №13046, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною, про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної сумісної власності: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), виконання такого рішення може бути ускладненим або унеможливленим, оскільки майно Позивача - ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, може бути реалізоване приватним виконавцем на аукціоні з покладенням на позивача виконавчого збору.

З огляду на викладене, представник позивача вважає за доцільне застосувати вищезазначені заходи забезпечення позову, які, на його думку, на час розгляду адміністративної справи унеможливлять вчинення відповідачем дій із звернення стягнення на майно позивача, що перешкодить, в разі задоволення позову, в подальшому у докладені позивачем зусиль щодо відновлення свого майнового становища в разі прийняття судом рішення по цій справі на його користь.

Крім того, позивач вважає, що зазначені види заходів забезпечення позову являються співмірними із заявленими позовними вимогами.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд зазначає, що позивачем оскаржено до суду постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2021 року ВП №65349883.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає лише про можливе ускладнення його матеріального становища у разі виконання виконавчого документа.

Проте, до заяви про забезпечення позову представником позивач не надано жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що відповідачем вчиняються дії з реалізації майна, яке належить позивачу на праві спільної власності та є предметом іпотеки на яке звернуто стягнення, станом на час подання заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, представником позивача не наведено та не надано жодних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не наведено та не надано належних та допустимих доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Отже, з урахуванням наведених обставин, та, у даному випадку, враховуючи відсутність належних обґрунтувань, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду в майбутньому або існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, та охоронюваним законом інтересам позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.150, 151, 168, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство ОТП Банк про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин