Справа № 460/3988/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/3988/21 пров. № А/857/18058/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Іщук Л.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року (ухвалене головуючою-суддею Друзенко Н.В., час ухвалення судового рішення 12 год 38 хв у м. Рівне, дата складання повного тексту судового рішення 30 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та зобов`язання до вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року Головне управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 105409,92 грн.

У травні ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС №324454-50 від 06.08.2019, рішення про опис майна у податкову заставу №319 від 01.03.2021, прийняте ГУ ДПС та зобов`язати відповідача здійснити коригування відомостей в картці його особового рахунку, шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) у сумі 89837,50 грн та військового збору в сумі 26997,85 грн.

Ухвалою суду від 21.05.2021 вимоги за зустрічним позовом було об`єднано в одне провадження з первісним позовом по справі №460/3988/21.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у задоволенні первісного позову було відмолено, а зустрічний задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити первісний позов, а у задоволенні зустрічного відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 самостійно визначив податкові зобов`язання з ПДФО та військового збору в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік та подав її до контролюючого органу 18.04.2019. Оскільки сума податкового зобов`язання, визначена платником податків у податковій декларації самостійно, оскарженню не підлягає, то заперечення податкового боргу, що виник згідно ІКПП станом на 31.07.2019 та відповідно на який виставлено та направлено податкову вимогу за податковою адресою ОСОБА_1 , що наявна у контролюючого органу станом на 06.08.2019 є необґрунтованими. Також зазначає, що за результатами наявного аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку та наданих копій підтверджуючих документів встановлено, що у поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік відображено доходи від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та /або нерухомого майна та задекларовано ПДФО та військовий збір, що підлягає сплаті самостійно. Також вказує, що рішення про опис майна лише фіксує намір щодо подальшого вчинення дій (опису майна, реєстрації податкової застави) та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Тарновецький Я.М. просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Тарновецького Я.М. в режимі відеоконференції, який заперечував проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, ОСОБА_1 03.10.2018 було здійснено продаж об`єктів нерухомого майна, а саме : житлового будинку вартістю 1340726,46 грн відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., реєстраційний номер 2383 та земельної ділянки вартістю 459130,00 грн відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., реєстраційний номер 2386.

Позивачем були нараховані та сплачені УДКСУ в Обухівському районі Київської області податки, зокрема ПДФО в сумі 89837,50 грн, що підтверджується банківськими квитанціями №0001963, №0001966, №0001967, №0001970 від 03.10.2018 та військовий збір у сумі 26997,85 грн, що підтверджується банківськими квитанціями №0001957, №0001958 від 03.10.2018.

Під час нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу приватний нотаріус перевірила факт оплати відповідних платежів, що підтверджується її відміткою на банківських квитанціях.

Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. був складений та направлений до ГУ ДПС у Київській області податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них доходу, шо підтверджується квитанцією №2.

18.04.2019 позивачем була подана декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік, в якій він відобразив доходи від продажу житлового будинку та земельної ділянки та задекларував ПДФО у сумі 78412,07 грн та військовий збір у сумі 26997,85 грн.

ГУ ДФС 06.08.2019 була сформована податкова вимога форми «Ф» №324454-50, згідно якої станом на 06.08.2019 сума податкового боргу ОСОБА_1 зі слати ПДФО становить 78412,07 грн.

19.12.2019 позивач подав заяву до контролюючого органу, в якій просив подану 18.04.2019 декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік вважати недійсною у зв`язку з тим, що доходи, відображені від продажу нерухомого майна по договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.2018 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.10.2018 задекларовані помилково.

Листом №576/ФОП/17-00-50-05 від 20.01.2020 ГУ ДПС повідомило позивача, що у поданій ним податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік відображено доходи від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна та задекларовано ПДФО та військовий збір, що підлягає сплаті самостійно. Оскільки, відповідно до наданих позивачем копій квитанцій, сплата податку відбувалась за місцем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а саме в Обухівському районі Київської області, то з метою підтвердження повноти та достовірності відображення в ІКП платника платежів до бюджету підготовлено лист на адресу ГУ ДПС у Київській області. У зв`язку з вищевикладеним, після отримання відповіді ГУ ДПС у Київській області щодо відображення в ІКП платника платежів до бюджету, про розгляд заяви за буде повідомлено додатково.

22.01.2020 позивач подав до контролюючого органу заяву, в якій просив подану 18.04.2019 декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік визнати не поданою та визначити її статус «до відома».

Листом №2311/ФОП/17-00-50-05 від 20.02.2020 ГУ ДПС повідомило позивача, що станом на поточну дату від ГУ ДПС у Київській області відповідь щодо відображення в ІКП платника платежів до бюджету не отримано, у зв`язку з чим підготовлено повторний лист щодо надання інформації. У зв`язку з вищевикладеним, після отримання відповіді від ГУ ДПС у Київській області щодо відображення в ІКП платника платежів до бюджету, про розгляд заяви за буде повідомлено додатково.

Листом №3112/ФОП/17-00-50-05 від 05.03.2020 контролюючий орган повідомив позивача про те, що податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік не присвоєно статус «не взнано як податкова декларація», оскільки сплачені позивачем ПДФО та військовий збір не були зараховані на бюджетний рахунок в УДКСУ в Обухівському районі Київської області у 2018 році, а сплата по даних рахунках відбулася у 2019 році.

12.03.2020 ОСОБА_1 була подана контролюючому органу уточнена декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік, в якій відсутні доходи від продажу житлового будинку та земельної ділянки згідно договорів купівлі-продажу, відповідно не задекларовано ПДФО у сумі 78412,07 грн та військовий збір у сумі 26997,85 грн.

ГУ ДПС було прийнято рішення №319 від 01.03.2021, яким здійснено опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності позивача та акт опису майна №127 від 06.05.2021.

З матеріалів справи видно, що податкова вимога №324454-50 від 06.08.2019 була направлена ОСОБА_1 , проте не вручена йому у зв`язку з поверненням поштового відправлення відділом зв`язку з відміткою про причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

За даними податкового обліку станом на 11.02.2021 за ОСОБА_1 облікована заборгованість в загальному розмірі 105409,92 грн, зокрема з ПДФО у сумі 78412,07 грн та військового збору в сумі 26997,85 грн.

Несплата податкового боргу у сумі 105409,92 грн стала підставою для звернення ГУ ДПС з позовом про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 .

Разом з тим, не погоджуючись з податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що без сплати ПДФО здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу було б неможливо, а тому ОСОБА_1 не порушено строк сплати цього податку. Також, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 при заповненні декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік допущено помилку, зокрема помилково зазначено в рядку 22.1 сума податкових зобов`язань з ПДФО, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником у сумі 89992,82 грн та в рядку 23.1 сума податкових зобов`язань з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником у сумі 26997,85 грн, які сплатив при нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна. За таких умов, зважаючи на неврахування контролюючим органом сплати ОСОБА_1 податкового зобов`язання, суд вважав його позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд першої інстанції також вказав, що з метою повного захисту порушених прав позивача ГУ ДПС слід зобов`язати здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку платника ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати ПДФО у сумі 78412,07 грн та військового збору у сумі 26997,85 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Так, перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, та є базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб визначено пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до п.п.164.2.3, 164.2.9 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи від продажу об`єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об`єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу; інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Положеннями пункту 172.9 статті 172 ПК України визначено, що дохід від операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості, що здійснюються фізичними особами - нерезидентами, оподатковується згідно із цією статтею в порядку, встановленому для резидентів, за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 172.3 статті 172 ПК України, дохід від продажу об`єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об`єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону, та зареєстрованої в єдиній базі даних звітів про оцінку.

Згідно п.172.4 ст.172 ПК України, під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору.

Підпунктом «а» пункту 172.5 статті 172 ПК України передбачено, що сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що без сплати ПДФО здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу було б неможливо, а тому ОСОБА_1 не порушено строк сплати цього податку.

Відповідно до п.54.1. ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України, грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню.

У п.п.57.1, 57.3 ст.57 ПК України вказано, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України, «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

ОСОБА_1 у встановлений строк було подано уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік.

Згідно статей 88, 89 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку, несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.89.1 ст.89 ПК України).

Згідно п.89.2 ст.89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

Отже, умовою для винесення керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваних рішень та наявності підстав для їх скасування.

Згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 за №321/35943 (далі Порядок), інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно глави 2 Розділу II Порядку, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:

реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;

реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;

реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:

у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку, - здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою "Платник відсутній в реєстрі".

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування податкової вимоги, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Відтак, доводи скаржника з покликанням на те, що дані інтегрованих карток не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права не заслуговують на увагу.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в картці його особового рахунку, шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати ПДФО у сумі 78412,07 грн та військового збору у сумі 26997,85 грн.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року по справі №460/3988/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 22.12.2021.