Справа № 420/15424/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/15424/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 09.03.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 року №Ф-164593-54 в розмірі 6 544,74 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначається, що за обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів позивач має заборгованість, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно, на виконання вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", сформовано оспорювану вимогу.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з даними Єдиного державною реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління ДПС в Одеській області () з 16.10.2020 року в стані припинення, тому, колегія суддів на підставі статті 52 КАС України вважає за необхідне заміни відповідача у справі з ГУ ДПС в Одеській області () на ГУ ДПС в Одеській області ().

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Одеської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.07.2005 року №29/113 (а.с. 16), та 13 березня 2006 року взятий на облік платника податків, що підтверджується відповідною довідкою №15/А від 13.03.2006 року (а.с. 18).

З 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування. Вид діяльності відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права.

З копій квитанцій, долучених до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 у період з 11 грудня 2017 року сплачується ЄСВ, як фізичною особою-підприємцем у т.ч. на спрощеній системі оподаткування (а.с. 54-61).

31 січня 2019 року ГУ ДПС в Одеській області було сформовано та надіслано ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7823-54 на суму 2 510,27 грн. (а.с. 62-63).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року по справі №420/1885/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС в Одеській області №Ф-7823-54 від 04 лютого 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 2 510,27 грн. (а.с. 64-79).

7 березня 2019 року діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця припинена (а.с. 23-26).

9 листопада 2020 року ГУ ДПС в Одеській області було сформовано та направлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-164593-54, відповідно до якої станом на 31.10.2020 року за останнім рахується податковий борг по сплаті єдиного соціального внеску на суму 6 544,74 грн. (а.с. 27).

Не погодившись із законністю зазначеної вимоги ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування. На переконання позивача, сплата ним єдиного внеску як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, виключає наявність підстав для сплати такого внеску ще й як фізичною особою-підприємцем.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нарахований та сплачений ним в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464-VI).

Пунктом 2 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон №2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність є різними платниками єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

У свою чергу, незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

За змістом пункту 65.2 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Також слід зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено підпунктом 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 Податкового кодексу України.

Якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність та є фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до пунктів 178.1 та 178.2 статті178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України.

Разом з тим, відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що законодавець розмежовує статус фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VI не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до статті 5 Закону №2464-VI, зокрема відповідно до частини другої, згідно якої взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", здійснення саме адвокатської діяльності у поєднанні з перебуванням на податковому обліку як фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності вимагає подання звітності саме щодо такої діяльності, тобто звітності про адвокатську діяльність, що робилось позивачем.

Як встановлено судом першої інстанції, у 2019 року позивач виконував обов`язок щодо сплати єдиного внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску, що не заперечується відповідачем, та підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ та обліковою карткою позивача.

Зважаючи на те, що позивачем отриманий дохід в межах одного виду діяльності, нарахування ЄСВ позивачу окремо ще і як ФОП спричиняє подвійну його сплату, що є неправомірним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особою, що проводить незалежну професійну діяльність і перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, яка не отримувала доходу від такої підприємницької діяльності, спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа "Серков проти України", заява №39766/05, параграф 43).

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 грудня 2019 року у справі №520/3939/19.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позов ОСОБА_1 є правильним.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції, якій правильно з`ясував усі обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУ ДПС в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов