Справа № 200/9856/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р. Справа№200/9856/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О.,

за участю:

представника позивача Жуковської Т.Р.,

представника відповідача Линника Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, стягнення сум інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач, фонд) про стягнення за період з 21 листопада 2014 року по 09 лютого 2021 року суми інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 249 736,01 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 36 086, 65 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 04 липня 2014 року піж позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого ПАТ «КБ «УФС» прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 190 000 грн. у тимчасове користування на строк до 05 серпня 2014 року із сплатою процентів у розмірі 19,75 річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних» виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 серпня 2014 року прийнято рішення № 69 про запровадження з 15 серпня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрації в ПАТ «КБ «УФС» - Гончарова С.І. Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року №717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС». 13 листопада 2014 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Гончарова С.І.

21 листопада 2014 року було розпочато виплату коштів вкладникам, однак позивачу кошти виплачені не були з причин відсутності інформації про нього у реєстрі вкладників ПАТ «КБ «УФС», у зв`язку з чим він звернувся до суду.

На виконання судового рішення у справі №826/3237/15 ПАТ «КБ «УФС» надав до Фонду інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок фонду, після чого позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом. Оскільки така сума не була виплачена відповідачем, позивач звернувся до суду.

На виконання судового рішення у справі №200/12004/19-а 09 лютого 2021 року відповідачем було виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 193 144,63 грн.

Таким чином, в результаті неправомірних дій та бездіяльності Фонду, які встановлені судовими рішеннями, гарантована сума відшкодування за вкладом була виплачена з простроченням понад шість років.

На думку позивача, у зв`язку з несвоєчасною виплатою гарантованого відшкодування, на підставі статті 625 ЦК України наявні законні підстави для стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат за весь час прострочення, що у загальному розмірі становить 285 819,66 грн.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

06 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 14 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», а отже ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду як ліквідатора банку припинено.

Зазначає, що Фонд є державною установою, яка виконує спеціальні функції та не має на меті отримання прибутку, не відповідає за зобов`язаннями банків. Правовідносини між позивачем і банком ґрунтуються на договорі, а між позивачем та Фондом на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідальність Банк несе за договором, а Фонд за законом.

Щодо заявлених позовних вимог представник відповідача зазначив, що порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14.

Так, у відповідності до положень зазначеного Закону та Порядку, Фонд не здійснює самостійно виведення банку з ринку, а делегує частину своїх повноважень Уповноваженій особі на здійснення тимчасової адміністрації/ліквідації банку. Фонд починає виплату коштів в межах гарантованої державної суми відшкодування вкладниками неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників. При цьому у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладниками і тому при складанні загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Перелік, який складається уповноваженою особою та загальний реєстр, який затверджується Фондом є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Повноваження щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на уповноважену особу Фонду. Після складання та затвердження Переліку вкладників, уповноважена особа Фонду має лише право надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників. Оскільки додаткова інформація щодо позивача не була подана до Фонду, Фонд не мав права самостійно затверджувати будь-які зміни до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «УФС».

Щодо судових рішень відносно позивача представник відповідача зазначив, що на виконання рішення суду у справі №826/3237/15 уповноваженою особою подано інформацію про вкладника до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02 травня 2019 року № 1092 затверджено зміни та доповнення до загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, згідно з якими позивача включено до реєстру. Разом з тим, на підставі ухвали слідчого судді від 03 травня 2019 року рішенням виконавчої дирекції фонду було обмежено виплати позивачу. Крім того, постановою слідчого від 05 грудня 2017 року грошові кошти певного кола осіб, зокрема і позивача, які обліковувались на поточних рахунках, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0017478.Таким чином, для Фонду існували обмеження в рамках кримінального провадження щодо коштів у розмірі гарантованих сум відшкодувань певного кола осіб, оскільки операції в частині перерахування коштів з відкритих в Банку поточних рахунків здійснювались всупереч обмеженням, які були встановлені НБУ, також встановлено, що перерахування коштів здійснювалось з рахунків юридичних осіб та у неробочий час. На виконання рішення суду у справі №200/12004/19-а позивачу було виплачено гарантовану суму у розмірі 193 144,63 грн. 09 лютого 2021 року.

Щодо стягнення 3 % річних, інфляційних збитків представник відповідача зазначив, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами. Водночас, у спорах пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідацію, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей закон є пріоритетним. Цим законом передбачено, що на час тимчасової адміністрації нарахування штрафних санкцій не здійснюється.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

03 листопада 2021 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. Позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за Договором банківського владу «ПЛАНЕР» № 43825 від 04 липня 2014 року у період з 07 квітня 2020 року по 09 лютого 2021 року та стягнути з відповідача на його користь за період з 21 листопада 2014 року по 09 лютого 2021 року суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 249 736,01 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 36 083,65 грн.

03 листопада 2021 року підготовче засідання було відкладено до 04 листопада 2021 року.

04 листопада 2021 року у підготовчому засіданні біло оголошено перерву до 19 листопада 2021 року.

18 листопада 2021 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Представник відповідача зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/12004/19-а вже було визнано протиправну бездіяльність фонду щодо невиплати коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу ПЛАНЕР» № 43825 від 04 липня 2014 року в розмірі 193 144,63 грн. Фактично обов`язок щодо виконання вказаного рішення виник 07 квітня 2020 року.

24 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконавчого листа у справі № 200/12004/19-а, однак постановою державного виконавця від 20 травня 2020 року повернуто вказаний виконавчий лист. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі №200/5327/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа. 19 листопада 2020 року державним виконавцем відновлено виконавче провадження. Платіжним дорученням від 28 січня 2020 року № 208 було перераховано кошти у розмірі 193 144,63 грн. Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 05 лютого 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням судового рішення. Представник відповідача зауважив, що бездіяльність органів державної виконавчої служби з примусового виконання рішення не може бути підставою для визнання протиправною бездіяльності фонду з виконання рішення яким вирішено стягнути с фонду 193 144,63 грн.

Також представник відповідача зазначив, що рішення суду вважається виконаним 28 січня 2021 року. Позов датований 27 липня 2021 року, проте відсутні докази направлення позову до суду цією датою.

19 листопада 2021 року підготовче засідання було відкладено до 24 листопада 2021 року.

23 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на заперечення відповідача. Представник позивача зазначив, що гарантована сума відшкодування за вкладом сплачена позивачу 09 лютого 2021 року, що підтверджується довідкою банку. Позивач не мав реальної можливості знати коли саме відповідач оформив платіжний документ, здійснив перерахування грошових коштів та коли ці кошти надійшли на рахунок державної виконавчої служби. Саме після фактичного отримання позивачем грошових коштів у нього з`явилась можливість зробити розрахунок інфляційних витрат та трьох процентів річних. Таким чином, позов було подано із дотримання приписів КАС України щодо строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

03 грудня 2021 року судове засідання було відкладено до 21 грудня 2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

04 липня 2014 року між ПАТ «КБ «УФС» (Банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу № 43825. Відповідно до умов договору Банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000 грн. у тимчасове користування на строк до 05 серпня 2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору.

На виконання умов договору позивачем на депозитний рахунок № 0006.5539 внесено 190 000,00 грн., про що свідчить квитанція банку № ТR.58123.560.323 від 04 липня 2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 серпня 2014 року прийнято рішення за № 69 про запровадження з 15 серпня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС».

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 826/3237/15 скасовано у частині вирішення позовних вимог щодо визнання нечинним (неправомірним) рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання нікчемним договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 04 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 ; визнання неправомірними дій Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 04 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 , нікчемним, та закрито провадження у цій частині позовних вимог.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року скасовано у частині відмови у позові щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду внести інформацію про вкладника до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів та прийнято у цій частині нову постанову. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. внести інформацію про вкладника до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та надати її до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року залишено без змін.

На виконання зазначеного судового рішення, ПАТ «КБ «УФС» надав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 200/12004/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053) про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення гарантованої суми відшкодування коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 04 липня 2014 року в розмірі 193 144 (сто дев`яносто три тисячі сто сорок чотири) гривні 63 (шістдесят три) копійки. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 04 липня 2014 року в розмірі 193 144 (сто дев`яносто три тисячі сто сорок чотири) гривні 63 (шістдесят три) копійки. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Постановою державного виконавця від 24 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61901387 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 04 липня 2014 року в розмірі 193 144 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі № 200/5327/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 01032; м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 01032; м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110) від 20.05.2020 ВП № 61901387 про повернення виконавчого документа стягувачу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 01032; м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 200/12004/19-а заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 200/12004/19-а. Попереджено керівника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідального за виконання рішення, про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Відповідно до платіжного доручення від 28 січня 2021 року грошову кошти у розмірі 193 144,63 грн. були перераховані фондом на рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

09 лютого 2021 року на картковий рахунок позивача були зараховані кошти у розмірі 193 144,63 грн., що підтверджується випискою з банку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону №4452, згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року по справі № 498/496/17.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки позивачем заявлено вимогу до Фонду визнання протиправною бездіяльності щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за Договором банківського владу «ПЛАНЕР» № 43825 від 04 липня 2014 року у період з 07 квітня 2020 року по 09 лютого 2021 року, а вимога про стягнення майнової шкоди є похідною, то суд приходить до висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки пов`язаний з виконанням ФГВФО владної управлінської функції з організації виплати цього гарантованого державою відшкодування для вкладників.

Так, у своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України (ч. 5 ст. 3 Закону №4452).

Метою Закону №4452 є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

За приписами п. 6 ст. 2 Закону № 4452 ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону № 4452 тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону № 4452 під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Згідно із ч. 2 ст. 1 метою Закону № 4452 є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 4452 встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На підставі частин 1-2 ст. 6 Закону № 4452 в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 4452 закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями ст. 27 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 4452 виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Фонд не пізніше ніж через 20 (в редакції станом на 21 листопада 2014 року сім) робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Аналіз наведених норм свідчить, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду, у разі делегування їй повноважень, після запровадження тимчасової адміністрації в банку, фактично набуває всіх повноваження органів управління та контролю банку та діє в тому числі як представник останнього, зокрема в договірних правовідносинах з клієнтами банку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15 (провадження № 11-239апп18), від 24 квітня 2018 року у справі № 755/1700/16-ц (провадження 14-89цс18), у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справах № 826/5190/16 та № 826/24888/15.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2, 6 статті 26 Закону № 4452 саме Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами та відсотків на день початку процедури ліквідації банку.

Згідно з частиною 3 статті 34 Закону № 4452 виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Як вже зазначалось раніше, на підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних» виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 серпня 2014 року прийнято рішення № 69 про запровадження з 15 серпня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрації в ПАТ «КБ «УФС» - Гончарова С.І. Виплати відшкодування вкладникам розпочались з 21 листопада 2014 року, проте гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом позивачу виплачено не було.

Бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 43825 від 04 липня 2014 року в розмірі 193 144, 63 грн. встановлена в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по адміністративній справі №200/12004/19-а.

Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що бездіяльність Фонду мала місце і після набрання чинності рішенням суду у справі № 200/12004/19-а, зокрема у період з 07 квітня 2020 року до 28 січня 2021 року, а не по 09 лютого 2021 року, як зазначив позивач, оскільки гарантовану суму відшкодування коштів було виплачено відповідачем в порядку примусового виконання судового рішення шляхом перерахування коштів на рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28 січня 2021 року.

Поряд з цим, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що до виплати грошових коштів безпосередньо на його рахунок, а саме 09 лютого 2021 року, він не мав можливості звернутись до суду з даними позовними вимогами, а тому посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, не приймаються судом.

Суд зазначає, що в даному випадку застосовується норма частини 3 статті 16 Закону № 4452 відповідно до якої шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення).

Як вже зазначалось раніше, питання про стягнення шкоди в адміністративному судочинстві, відповідно до положень частини 2 статті 21 КАС України, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

В силу положень частин 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Бездіяльністю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спричинено шкоди вкладнику який мав право отримати кошти за рахунок Фонду відповідно частини третьої статті 27 Закону №4452.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Згідно з п. 2 ст. 26 Закону № 4452 вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Отже, відповідно статті 26 Закону № 4452-VI вкладник має право, а виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом.

Право вкладника кореспондує з обов`язком Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату вкладнику гарантовану суму.

Внутрішні нормативні заходи не можуть погіршувати права вкладника та бути підставою для невиплати гарантованої суми вкладнику.

За приписами статті 610, 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

При цьому, проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

У зв`язку з встановленим вище простроченням виконання відповідачем зобов`язань за договором банківського вкладу ПЛАНЕР» № 43825 від 04 липня 2014 року, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційного збільшення.

Таким чином, у позивача виникли законні підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасною виплатою гарантованого відшкодування в сумі 193 144,63 грн. за період з 21 листопада 2014 року по 27 січня 2021 року включно, оскільки дата виплати відшкодування за рішенням суду 28 січня 2021 року.

Відповідач у даному випадку є боржником за зобов`язанням, яке виникло безпосередньо із норм Закону № 4452.

Індекс інфляції за період грудень 2014-січень 2021 року становив: (103,00 : 100) x (103,10 : 100) x (105,30 : 100) x (110,80 : 100) x (114,00 : 100) x (102,20 : 100) x (100,40 : 100) x (99,00 : 100) x (99,20 : 100) x (102,30 : 100) x (98,70 : 100) x (102,00 : 100) x (100,70 : 100) x (100,90 : 100) x (99,60 : 100) x (101,00 : 100) x (103,50 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (99,90 : 100) x (99,70 : 100) x (101,80 : 100) x (102,80 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) = 2.29043295

Таким чином інфляційне збільшення становить:193 144,63 x 2.29043295 - 193 144,63 = 249 240,20 грн.

Штрафні санкції 3% річних (ст. 625 ЦКУ).

Загальна кількість днів прострочення становить 2260 днів (з 21 листопада 2014 року по 27 січня 2021 року включно).

Відтак сума штрафних санкцій становить: 193 144,63 х 3% х 2260 : 100 = 35 845,53 грн.

Відтак, загальна заборгованості становить 193 144,63 грн., інфляційне збільшення - 249 240,20 грн. та 3% річних - 35 845,53 грн.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач просив суд розподілити судові витрати у відповідності до вимог статті 139 КАС України та зазначив, що орієнтований розмір судових витрати становить 10 000 грн., який складається із витрат на професійну правничу допомогу зі складання та оформлення позовної заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи те, що час винесення рішення, позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., підстави для стягнення цієї суми на його користь відсутні.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до абз. 2, 3 ч. 7 ст. 139 КАС України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, позивач має право надати суду докази понесення ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи те, що на підставі положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, стягнення сум інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за Договором банківського владу «ПЛАНЕР» № 43825 від 04 липня 2014 року у період з 07 квітня 2020 року по 27 січня 2021 року включно.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму інфляційних збитків за прострочення грошового зобов`язання за період з 21 листопада 2014 року по 27 січня 2021 року в розмірі 249 240,20 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 35 845,53 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 21 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко