Справа № 240/17090/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бердичівської міської ради Житомирської області у якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення та ненадання відповіді на клопотання позивача від 11.05.2021 та зобов`язати відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.05.2021 та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.05.2021 звернулась до відповідача з клопотанням по надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. Клопотання направила поштовим зв`язком. Зазначає, що не отримувала жодної відповіді та рішення за результатом розгляду даного клопотання. Вважає свої права порушеними, а тому звернулась до суду за їх захистом. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 16.11.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Повідомляє, що звернення позивача, у визначений законодавством строк, було розглянуто Бердичівською міською радою та листом від 03.06.2021 за №К-868 позивача проінформовано (лист направлено засобами поштового зв`язку на адресу зазначену у зверненні) про те, що відповідно до Плану зонування території м. Бердичева, затвердженого рішенням міської ради від 26.02.2018 №557, зазначена у зверненні земельна ділянка потрапляє у рекреаційну зону озеленених територій загального користування Р-3 та в прибережно-захисну зону Р-6. Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебігу строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Вважає, що Бердичівською міською радою Житомирської області дотримано строк щодо надання відповіді на звернення Позивача, оскільки відповідь була надана на 15 день. Просить відмовити у задоволенні позову.
Ідентичні за змістом відповіді на відзив надійшли до суду 02.12.2021 та 08.12.2021. У відповідь на відзив представник позивача зазначає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання, що стосуються земельних відносин. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. При цьому, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Обов`язок прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у разі відсутності підстав, встановлених ст. 118 ЗК України для відмови у наданні такого дозволу, є обов`язковим до виконання депутатами місцевих рад способом волевиявлення при розгляді відповідних звернень. Однак, в порушення вказаних правових норм відповідачем не прийнято жодного рішення за результатом поданого позивачем клопотання. Просить позов задовольнити. Окрім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, при цьому докази надання правничої допомоги будуть надані суду у строки, передбачені чинним законодавством.
У період із 3.09.2021 по 24.09 2021 та із 07.12.2021 по 21.12.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці, а із 01.11.2021 по 05.11.2021 - у відрядженні.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 згідно довіреності надіслав до Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання від 11.05.2021 у якому просив: надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на території м. Бердичів, що належить/підпорядковується до території Бердичівської міської ради Житомирської області відповідно до бажаного місця розташування земельної ділянки зазначеної на доданих графічних матеріалах. На підставі розробленого проекту відведення земельної ділянки, надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення садівництва із державної чи комунальної власності в існуючих межах. За результатами розгляду звернення надати письмову відповідь з відповідним рішенням Бердичівської міської ради у строки, передбачені чинним законодавством України. До клопотання додано: копію паспорта ОСОБА_1 , копію ідентифікаційного коду, копію довіреності, роздруківка графічних матеріалів з офіційного сайту Публічної карта України на якому зазначено місце та орієнтовна площа земельної ділянки.
Відповідачем до суду надано копію листа №К-868 від 03.06.2021, що адресований ОСОБА_1 у якому вказано наступне: "На Ваш лист від 19.05.2021 №К-868 виконавчий комітет Бердичівської міської ради повідомляє, що відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Повідомляємо, що відповідно до Плану зонування території м. Бердичева, затвердженого рішенням міської ради від 26.02.2018 № 557, зазначена Вами земельна ділянка потрапляє у рекреаційну зону озеленених територій загального користування (міські парки, сквери, бульвари, міські ліси, лугопарки, лісопарки, гідропарки, меморіальні парки, пляжі) Р-3 та в прибережно-захисну зону Р-6 від струмків та озер. Враховуючи вищевикладене, зазначена Вами земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення, та не передбачена для ведення садівництва".
Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач вважає, що її клопотання розглянуто не у порядку та не у спосіб, встановлений чинним законодавством України, а тому просить суд задовольнити позовну заяву.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до положень пункту «в» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.
Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.97 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
За змістом статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Суд враховує, що частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або відмову в наданні такого дозволу.
При цьому, виходячи з положень статей 26, 59 Закону №280/97-ВР, рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.
Водночас, у спірному випадку, відповідач одне із передбачених законодавством рішень у спосіб встановлений законом (питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради) не прийняв.
Отже, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.
Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №346/5791/16-а.
Отже, розгляд відповідачем клопотання позивача від 11.05.2021 у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" свідчить на користь висновку, що таке клопотання не було розглянуто не у порядку та у спосіб, встановлений законодавством України, що регулює земельні відносини.
Оскільки відповідачем за результатом розгляду поданого позивачем клопотання не приймалось жодного із законодавчо допустимих рішень, суд не вбачає підстав для дослідження підстав відмови, що викладені у листі відповідача від 03.06.2021.
Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача від 11.05.2021 у порядку та у спосіб, встановлений законодавством України, що регулює земельні відносини, тобто шляхом прийняття рішення на пленарному засіданні.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн
У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною бездіяльність Бердичівської міської ради Житомирської області щодо не прийняття рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 від 11 травня 2021 року.
Зобов`язати Бердичівську міську раду Житомирської області винести на засідання чергової сесії Бердичівської міської ради Житомирської області клопотання ОСОБА_1 від 11 травня 2021 року за №К-868 від 19 травня 2021 року та прийняти відповідне вмотивоване рішення у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 908 ( дев`ятсот вісім ) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук