Справа № 640/129/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/129/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Федорчук А.Б., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

представника позивача: Ляшенка С.В.

представника відповідача: ЮлдашеваЮ.М.

представника третьої особи: Мартинюка Є.В.

прокурора Іващенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», за участю Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Юридична особа - резидент Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, Департамент ДВС Мін`юсту) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження № 56422704 у вигляді неповернення виконавчого листа №3 Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 року по справі №712/9154/17, який виданий 28.11.2017 року, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, з огляду на пропущений строк пред`явлення до виконання, - та зобов`язати державного виконавця, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження №56422704, повернути виконавчий лист №3 Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 у справі №712/9154/17 стягувачу протягом трьох робочих днів з дня отримання рішення суду;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2018 року по виконавчому провадженню № 56422704, яка прийнята головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем на виконання виконавчого листа № 3 Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 у справі №712/9154/17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.08.2017 року по справі №712/9154/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. Також зазначеним вироком було застосовано спецконфіскацію з примусовим вилученням у власність держави, зокрема, 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

На підставі вказаного вироку, 28.11.2017 року Соснівським районним судом міста Черкаси видано виконавчий лист № 3, у якому зазначено про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

Так, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту перебуває виконавче провадження №56422704 (далі по тексту - ВП №56422704) з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.11.2017 року №712/9154/17 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 позивача в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

14.12.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Савчуком К.П. прийнято постанову № 55384385 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа та постанову №55384385 про арешт майна (цінних паперів) боржника, якою накладено арешт на 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 позивача в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

У подальшому, постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Савчука К.П. від 23.01.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю цінних паперів на вказаному у виконавчому листі рахунку, повернуто виконавчий лист стягувачу.

За результатами повторного пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадином І.С. від 18.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56422704 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (далі по тексту - оскаржувана постанова ВП №56422704).

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закону №1404) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заявлені позовні вимоги представник позивач обґрунтовує тим, що виконавчий лист пред`явлено до виконання із пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа.

Тобто, посилання апелянта зводяться до того, що ВП №55384385 по виконанню виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.11.2017 року №712/9154/17 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 1 207 280 облігацій внутрішньої державної позики України (код №300996-CY20004225) загальною вартістю 1 207 280 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 позивача в ПАТ «Укргазбанк», вже було відкрите та закінчено.

Дослідивши матеріали справи та доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, питання строків пред`явлення виконавчих документів до виконання врегульоване статтею 12 Закону №1404-VIII, частиною 1 якої передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина 2 статті 12 Закону №1404-VIII).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа №712/9154/17, виданого 28 листопада 2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси, боржником у даному листі значиться Держава, датою набрання законної сили вироком вказано 21 вересня 2017 року, а строком пред`явлення виконавчого документа до виконання 22 грудня 2017 року.

Як вбачається з відмітки на виконавчому листі, останній перебував на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Так, з наявних в матеріалах справи копій ВП №55384385 вбачається, що виконавчий лист №712/9154/17 пред`явлено до виконання Соснівським районним судом м. Черкаси 28 листопада 2017 року згідно супровідного листа №712/9154/17/13739 та останній надійшов до відділу виконавчої служби 13 грудня 2017 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14 грудня 2017 року відкрито ВП №55384385 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що при першому зверненні з виконавчим листом, стягувачем не було порушено строку такого звернення, передбаченого частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII.

Вимогами пункту 1 частини 4 статті 12 Закону №1404-VIII визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувану, у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа, у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частини 5, 6 статті 12 Закону №1404-VIIІ).

23.01.2018 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, копію якої разом з виконавчим документом направлено до суду.

Таким чином, днем повернення виконавчого документа є 23.01.2018 року, а отже строк пред`явлення виконавчого документа після переривання розпочався з дня його повернення, тобто 23.01.2018 року та тривав до 23 квітня 2018 року.

Як вбачається з листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17/3782/2018, що виконавчі листи про конфіскацію грошових коштів та облігацій внутрішньої державної позики України, які знаходяться на рахунках у банках на користь держави по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 направлені на адресу Відділу примусового виконання рішень ДВС Мін`юсту - 10 травня 2018 року.

З викладеного вбачається, що виконавчий лист, виданий 28 листопада 2017 року про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави 271200 облігацій внутрішньої державної позиви України загальною вартістю 271 200 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 компанії EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк» (МФО 320478), після переривання строку виконавчого провадження був направлений з порушенням строку визначеного статтею 12 Закону №1404-VIII.

Між тим, відомостей про те, що стягувач звернувся із заявою про поновлення такого строку, суду відповідачем не надано, як і не надано належних доказів коли саме вищевказані виконавчі листи були направлені судом на повторне виконання.

Вимогами пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, оскільки стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчий документ відповідачем мав бути повернутий стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, як це передбачено пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачено, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

У даному випадку, відповідачем прийнято до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання сплив, що є підставою для повернення його стягувачу без прийняття до виконання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо повернення виконавчого документа стягувану є безпідставними, оскільки обраний судовий спосіб захисту повинен призводити до відновлення порушеного права особи, яка звернулась за таким захистом.

Так, наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Водночас, наявними матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2018 року ВП №56422704, в межах якого вчинялись відповідні виконавчі дії, які в судовому порядку не визнані протиправними та/або скасовані.

З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги в цій частині не є належним способом захисту, адже виконавчий документ на підставі пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ може бути повернутий до початку виконання, тобто до вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, що відповідачем здійснено не було.

Щодо доводів позивача, що виконавчий лист не відповідає вимогам Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Абзацом 1,2 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII встановлено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зі змісту виконавчого листа вбачається, що він складений 21 серпня 2017 року за зразком додатку 44 до п. 16.1.17 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, яка втратила чинність 01 січня 2014 року.

У той же час, Законом №1404-VIII не передбачено підстав для повернення виконавчого листа, у зв`язку з невідповідністю вимогам чинної Інструкції, адже виконавчий лист обов`язково має містити відомості, передбачені частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII.

Так, виконавчий лист, прийнятий на підставі вироку Соснівського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року (справа №712/9154/17) містить усі необхідні відомості, передбачені частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII.

Відтак, вищенаведені твердження позивача в даній частині є безпідставними та необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу суду.

Щодо позовних вимог про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2018 року №56422704, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2019 року змінено вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року у справі № 712/9154/17 щодо ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в частині призначення покарання у вигляді спеціальної конфіскації 1207280 облігацій внутрішньої державної позики України компанії ALDOZA INVESTMENTS LIMITED та 271200 штук облігацій внутрішньої державної позики компанії EROSARIA LTD:

- виключено з резолютивної частини вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року вказівку суду про застосування спеціальної конфіскації з примусовим вилученням у власність держави Україна - 271200 облігацій внутрішньої державної позики України загальною вартістю 271 200 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 компанії EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478; - 1207280 облігацій внутрішньої державної позики України загальною вартістю ,00 грн., які знаходяться на рахунку № № НОМЕР_2 компанії ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478;

- застосовано спеціальну конфіскацію та конфісковано шляхом примусового вилучення у власність держави Україна грошових коштів в сумі 1 207 280 000,00 грн. (вартість 1207280 облігацій внутрішньої державної позики України, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 ALDOZA INVESTMENTS LIMITED у ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) та грошових коштів в сумі 271 200 000,00 грн. (вартість 271200 облігацій внутрішньої державної позики України, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478);

- вищевказані грошові кошти в національній валюті зарахувати до Державного бюджету України шляхом здійснення ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідних перерахувань грошових коштів на рахунок № 6007 у Печерському районі (ЄРПОУ 38004897), Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, код класифікації доходів бюджету 50080100.

Тобто, спосіб виконання виконавчого листа було змінено шляхом зміни вироку суду, у порядку визначеному чинним законодавством.

У подальшому, в ході виконання рішення суду, грошові кошти в сумі 1 207 280 000,00 грн. були списані на депозитний рахунок Відділу примусового виконання рішень ДВС Мін`юсту та платіжним дорученням № 2256 від 25.02.2019 року перераховані до Державного бюджету України.

У зв`язку із повним та фактичним виконанням виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.11.2017 року №712/9154/17, згідно із вироком суду, 05 березня 2019 року державним виконавцем, відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Правомірність прийняття вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження підтверджено постановою Верховного Суду від 22.01.2020 року в межах адміністративної справи № 640/4456/19.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішенням суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних позовних вимог можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення протиправно породжує, змінює або припиняє права та обов`язки саме позивача у сфері публічно-правових відносин.

Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту фактично була реалізована його компетенція на здійснення виконавчих дій, відповідно, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження виконана, а відтак задоволення вимог в цій частині не призведе до відновлення порушеного права позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова прийнята законно та відповідає нормам чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 21.12.2021 року