Справа № 200/7986/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 р. Справа№200/7986/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача з 01 квітня 2021 року щодо неповної виплати позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 31 360, 00 грн щомісячно;

зобов`язання відповідача з 01 квітня 2021 року виплачувати позивачеві пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимального розміру у сумі 31 360,00 грн щомісячно з урахуванням фактично виплачених коштів.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю обмеження граничним розміром пенсії позивача, оскільки на позивача не поширюються обмеження щодо максимального розміру пенсії, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі пункту 3 «Прикінцеві положення» Законів № 213-VIІІ, № 911-VIII, пункту 2 «Прикінцеві положення» Закону № 1774-VIII.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам частини третьої статті 161 КАС України.

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18 серпня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позов, в якому просило відмовити у позові, обґрунтовуючи правомірність свого рішення приписами абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, у поданому відзиві Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області заявлено клопотання про процесуальне правонаступництво.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року продовжено термін розгляду адміністративної справи на строк дії карантину, здійснено процесуальне правонаступництво.

Клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження задоволенню не підлягає з огляду на приписи частини сьомої статті 260, статті 263 КАС України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області (відокремленого підрозділу відповідача) та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

З 01 квітня 2021 року на підставі заяви позивача від 05 квітня 2021 року та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, від 02 квітня 2021 року № 21-85-513 відокремленим підрозділом відповідача проведено перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (у зв`язку із збільшенням заробітної плати), про що складено відповідне рішення від 26 квітня 2021 року № 90.

За змістом цього рішення розмір пенсії складає 31 360 грн, максимальний розмір пенсії визначено в сумі 17 690 грн.

Таким чином, виплату пенсії позивачеві обмежено розміром 17 690 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який поширює свою дію на осіб, які отримують пенсії за спеціальними законами у сфері пенсійного забезпечення.

Так, відповідно до частини першої статті 2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або […], призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. […].

Одночасно абзац 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI містить застереження, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Разом з цим абзац 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI передбачає, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Текстуальний аналіз пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Тлумачення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб під другим пунктом у попередньому абзаці без застосування до них положень пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI може призвести, що при подальших перерахунках (підвищеннях, індексацій, тощо) пенсії будуть перевищувати встановлені статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

При цьому, норми пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Законом № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

14 жовтня 2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII), частина п`ятнадцята статті 86 якого передбачала аналогічне положення про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

У подальшому редакція частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII змінювалась Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VIІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі Закони № 213-VIІІ, № 911-VIII, № 1774-VIII), проте вказане положення не зазнало змін.

Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії на сьогоднішній день є чинною, неконституційною не визнана, а тому підлягає застосуванню.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як вбачається із встановлених у справі обставин, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищував максимальний.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, речення 1 абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати вказані положення, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

При аналізі та застосуванні вказаних норм судом врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 344/1326/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 580/492/19.

Доводи позивача про те, що на нього не поширюються обмеження щодо виплати пенсії на підставі пункту 3 «Прикінцеві положення» Законів № 213-VIІІ, № 911-VIII, пункту 2 «Прикінцеві положення» Закону № 1774-VIII, суд не приймає до уваги, оскільки згідно з цими пунктами обмеження щодо виплати пенсії, передбачені цими Законами, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, що призначені особам, які беруть участь в антитерористичних операціях, а не які, як помилково вважає позивач, брали участь в антитерористичних операціях.

Докази, що підтверджують участь позивача в антитерористичних операціях з 01 січня 2021 року, матеріали справи не містять.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська