Справа № 740/6605/21
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/6605/21
Провадження № 2-а/740/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача - поліцейський батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква в Київській області капрала поліції Чернега Сергій Едуардович, про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4958551 від 28.10.2021 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В позові зазначає, що 28.10.2021 о 00 год. 00 хв. на 74 км. автодороги Київ-Одеса капралом поліції батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква у Київській області Чернегою С.Е. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №4958551, згідно якої він 28.10.2021 о 23 год. 50 хв., керуючи автомобілем DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку у темну пору доби поза населеним пунктом в межах дороги, чим порушив п.15.11 ПДР України порушення вимог стоянки в темну пору, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього штрафу в розмірі 340 грн. Постанова була надіслана на його адресу листом 12.11.2021, яку він безпосередньо не отримував, оскільки перебував на роботі. В подальшому він з`ясував, що даний лист було отримано 09.11.2021, проте це не відповідає дійсності, оскільки в цей день він перебував на роботі. Крім цього, зазначає, що в оскаржуваній ним постанові невірно зазначено його прізвище « ОСОБА_2 ». Вважає, що винесена постанова є незаконною, оскільки 28.10.2021 на 74 км. автодороги Київ-Одеса, керуючи вантажним автомобілем здійснив вимушену (екстрену) зупинку через раптове погіршення самопочуття. Він здійснив зупинку на узбіччі дороги, при цьому включивши аварійну світлову сигналізацію, були увімкнені всі габаритні вогні, через три хвилини після зупинки під`їхали працівники поліції, яким він пояснив, що вимушено зупинився через незадовільний стан здоров`я. Однак, останні не взяли цей факт до уваги і винесли постанову.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

13.11.2021 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції та третя особа на стороні відповідача - поліцейський батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква в Київській області капрала поліції Чернега С.Е. на розгляд справи не з`явились, про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідач та третя особа своїм правом передбаченим положеннями ст.162 КАС України не скористалися, та відзив на адресу суду не надіслали.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із адміністративним позовом, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяву представника позивача та відсутність заперечень відповідачів, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із змісту адміністративного позову, доданих письмових доказів, судом встановлено, що 28.10.2021 поліцейським батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква в Київській області капрала поліції Чернегою С.Е. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вказано в постанові, «27.10.2021 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив стоянку в темну пору доби поза населеним пунктом в межах дороги, чим порушив п.15 ПДР порушення вимог стоянки в темну пору доби».

З постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не погоджується. Вказує, що 28.10.2021, керуючи вантажним автомобілем здійснив вимушену (екстрену) зупинку на узбіччі дороги через раптове погіршення самопочуття, при цьому включивши аварійну світлову сигналізацію, були увімкнені всі габаритні вогні, через три хвилини після зупинки під`їхали працівники поліції, яким він пояснив, що вимушено зупинився через незадовільний стан здоров`я. Однак, останні не взяли цей факт до уваги і винесли постанову.

Згідно із ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.281 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Положеннями ч.1,ч.2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вимог ст.280 КУпАП відповідачем не з`ясовані всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

Відповідач та третя особа самоусунулися від обов`язку визначеного ч.ч.1,2 ст.77 КАС України щодо доведення правомірності своїх дій. Не скористалися своїм правом та не подали відзив на позов та докази правомірності своїх дій.

Суду не надано жодних належних доказів, які були досліджені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що вказували б на порушення ним положень ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, судом встановлено, що позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, діючий в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи положення ч.2 ст.77 КАС України, суд прийшов до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність саме в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Sиотіпеп v. Finland) № 37801/97 від 01.07.2003 зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В своїй постанові від 08.07.2021 по справі № 463/1352/16а Верховний суд зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, слід тлумачити на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, суд також зазначає, що при ухвалені постанови також не було належним чином встановлено особу провопорушника, оскільки як вбачається із постанови, останні складені та поставлені відносно « ОСОБА_1 , разом з тим, згідно паспорту Громадянина України прізвище позивача є « ОСОБА_2 ».

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про необхідність поновлення позивачу строку на оскарження постанови та скасування постанови серії ЕАО №4958551 від 28.10.2021 відносно ОСОБА_1 , і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, слід стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З приводу витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи позивачем надано документи, які свідчать про витрати останнього на правову допомогу в сумі 2 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано: копію договору про надання правничої допомоги б/н від 16.11.2021 (а.с.9); ордер серії АА №040996 від 22.11.2021 (а.с.11); опис робіт від 22.11.2021 (а.с.10); прибутковий касовий ордер від 16.11.2021 на суму 2 000 грн. (а.с.12).

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною з вимогами немайнового характеру, які заявлені у позовній заяві.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У позовній заяві позивач просить поновити йому строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський Суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

Крім того, у рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та в рішенні у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з викладеного та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску звернення до суду є обґрунтованими, а тому такий строк підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 251, 252, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст.2, 5-9, 72-79, 245-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

клопотання позивача задовольнити та визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк на оскарження постанови ЕАО №4958551.

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4958551, винесену 28.10.2021 поліцейським батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква в Київській області скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції (0200 м.Київ вул.Академіка Туполєва, 19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна