Справа № 160/16500/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в задоволенні запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації (вих. №4 від 28 лютого 2021 року), та надання ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме: адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ; копії переліку земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ;
- зобов`язати Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ; копії переліку земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач відповідно до його компетенції, згідно його означених функцій і визначених задач в своїй діяльності, передбаченій діючим законодавством, не надав інформації на запит, якою зобов`язаний володіти, у зв`язку з чим відмова відповідача в задоволенні запиту на отримання публічної інформації є протиправною.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
19.10.2021 від Межиріцької міської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Виконавчий комітет Межиріцької міської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає.
Відповідач звертає увагу на те, що для надання інформації, що запитується позивачем відповідно до вимог Закону України від 02.10.1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію», запитувані відомості повинні бути зафіксовані в офіційному документі, створеному в процесі здійснення своєї діяльності суб`єктом владних повноважень. Тобто, інформацію, яку бажав отримати позивач щодо переліку земельних ділянок, що пропонується для здійснення забудови, можливо отримати лише після проведення інвентаризації земель, які входять у межі Межиріцької ОТГ, якої сільською радою проведено не було.
Жоден нормативно-правовий акт, в тому числі і вищезазначений Порядок не вказує органу місцевого самоврядування на обов`язковість проведення інвентаризації земель, таким чином залишаючи за органом місцевого самоврядування право на самостійне визначення доцільності та необхідності проведення інвентаризації земель. Отже, протиправна бездіяльність існує в тому випадку, коли публічна інформація перебуває у володінні суб`єкта владних повноважень, однак він її не оприлюднює.
Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн., відповідач вважає, що витрати на правову допомогу є неспівмірними з виконаною роботою. В провадженні суду знаходяться адміністративні справи про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії з ідентичними позовами, підготовленими представником позивачів адвокатом Мігульовим О.В. та аналогічними вимогами з аналогічною сумою витрат на правничу допомогу. Отже, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та напідготовку б яких адвокат витратив значний час.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що із системного аналізу пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 34, пп.1 п. «а» ч. 1 ст. 33, ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що саме відповідач згідно з його компетенцією зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову та для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначена інформація є публічною та відкритою.
Відповідно до вимог розділу 9 «Порядку складання типових форм з обліку та списання основних засобів суб`єктами державного сектору», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.09.2016 №818 бухгалтерська служба Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради при прийнятті на облік земельних ділянок, зареєстрованих за Межиріцькою сільською радою, повинна була створити на кожну земельну ділянку інвентарну картку обліку, до якої повинна була внести інформацію про земельну ділянку, включаючи її характеристики та інші відомості, які містяться у Державному земельному кадастрі та в землевпорядній документації на кожну земельну ділянку.
Стосовно витрат на правову допомогу позивач пояснив, що твердження відповідача, що послуга з проведення аналізу та узагальнення судової практики є складовою підготовки адміністративного позову, а тому не може бути включена до роз рахунку витрат, які підлягають відшкодуванню, по суті є втручанням у договірні відносини між позивачем і адвокатським об`єднанням, що є неприпустимим.
На день подання позовної заяви строк для оплати по договору про надання правової допомоги ще не настав, тому відсутність доказів оплати гонорару не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.
Розмір гонорару був визначений з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту НОМЕР_2 . Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 10.03.2016 ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
28.02.2021 за №4 позивач звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому відповідно до ст. 34 Конституції України, ст.ст. 5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації, ст.ст. 5,6 Закону України «Про інформацію» просив надати наступну інформацію:
1) адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ;
2) копію переліку земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
У відповідь листом №172 від 18.03.2021 Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області повідомив, що адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ відсутні. Перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ відсутній, що не суперечить чинному законодавству України.
Вказану відмову позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного:
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» (Закон №2939-VI).
За визначенням у ст. 1 вказаного закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI).
. Частиною 1 ст. 14 Закону №2939-VI на розпорядників інформації покладено обов`язок: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
За п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Підстави відмови в задоволенні запиту на інформацію наведені в ст. 22 Закону №2939-VI. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст.22 Закону №2939-VI).
За ч.3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Статтею 40 Конституції України гарантовано усім право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Закон України N 280/97) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є виконавчі комітети, відділи, управління та інші створюванні радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
За змістом ст. 16 Закону України N 280/97 органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч. 3 ст. 24 Закону України №280/97).
Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.
До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 Закону України №280/97 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
За приписами ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 10-1 Закону України №2939-VI визначено, що публічна інформація у формі відкритих даних -це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.
Перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом. (ч. 4 ст. 10-1 Закону України №2939-VI ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №835 затверджено Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних.
Відповідно до п. 2 постанови №835 на розпорядників інформації, визначених Законом України Про доступ до публічної інформації покладено обов`язок забезпечити протягом шести місяців оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах наборів даних згідно з Положенням, затвердженим цією постановою, а також забезпечити надання інформації, необхідної для проведення оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних відповідно до Порядку.
З п. 1 Положення вбачається, що оприлюднення наборів даних у формі відкритих даних здійснюється за такими принципами, зокрема:
-відкритість за замовчуванням - забезпечення оприлюднення розпорядниками усієї публічної інформації у формі відкритих даних, яка перебуває в їх володінні, крім інформації, яка законом віднесена до інформації з обмеженим доступом, а також інформації, яка не підлягає оприлюдненню згідно із Законом України Про доступ до публічної інформації;
-оперативність - забезпечення своєчасного оновлення публічної інформації у формі відкритих даних на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, а також її оприлюднення у первинній (неагрегованій) формі;
-доступність використання - забезпечення оприлюднення публічної інформації у -формі відкритих даних у машиночитаному форматі, а також забезпечення її подальшого вільного та безоплатного використання;
-постійна застосовність - забезпечення використання публічної інформації у формі відкритих даних органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними своїх повноважень.
В розділі «Органи місцевого самоврядування» Переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, що є додатком до вказаного Положення встановлено, що перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови віднесені до наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних.
Вищенаведені правові норми свідчать про те, що відповідач згідно з його компетенцією зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Він також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні.
Відповідь відповідача на запит позивача на отримання публічної інформації не містить жодних підстав, визначених у ст. 22 Закону України №2939-VI для відмови у запитаної інформації.
Суд не бере до уваги твердження відповідача про непроведення інвентаризації земельних ділянок, оскільки ця обставина не є підставою для відмови у наданні інформації на запит. Невчинення суб`єктом владних повноважень покладених на нього обов`язків, не звільняє від відповідальності.
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги, що стосуються надання зазначеної інформації, підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправними дії відповідача щодо ненадання в листі №172 від 18.03.2021 публічної інформації на запит позивача №4 від 28 лютого 2021 року, та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації в частині надання інформації про перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
Стосовно позовних вимог у частині зобов`язання надати інформацію про адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ, суд виходить з того, що метою звернення позивача є отримання інформації про перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
Відповідач листом №172 від 18.03.2021 року повідомив, що адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ відсутні.
У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що виконанням обов`язку по наданню публічної інформації є надання її на запит незалежно від форми: опублікування в мережі інтернет чи надання переліку особисто позивачу.
Таким чином, зобов`язання надати інформацію про адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ, за умови відсутності таких, про що позивача повідомлено листом №172 від 18.03.2021 року, не є належним способом правового захисту.
В цій частині позовних вимог суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, застосувавши спосіб захисту, який може відновити права позивача на отримання інформації про перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ, а саме - зобов`язати відповідача надати копію переліку земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку відповідач у повній мірі не спростував доводів позовної заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судовий збір у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду цієї справи не стягується, оскільки позивач у відповідності до п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Позивач в позовній заяві просить також стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3600,00 грн., з розміром яких не згоден відповідач.
Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За визначенням в п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За визначенням наведеним у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Позивачем надано договір про надання правової допомоги №17/02-5 від 17.02.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігулов і Партнери» (Об`єднання) і Корнєвим Костянтином Олексійовичем (Клієнт), за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором та за відповідним дорученням (усним або письмовим) Клієнта, Об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів і прав останнього у будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі на підприємствах, в установах і організаціях всіх форм власності та підпорядкування, зокрема, але не виключно, у Межиріцькій сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області та її виконавчих органах з питань отримання земельних ділянок у власність або користування, представлення його в судах усіх юрисдикцій та інстанцій, в органах прокуратури, правоохоронних органах, а Клієнт зобов`язався оплатити вартість наданих йому Об`єднанням послуг («гонорар») та інші витрати, фактично понесені Об`єднанням для виконання цього договору.
Відповідно до п.4.1. за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, визначених цим договором, Об`єднання отримує від Клієнта грошову винагороду у формі гонорару.
Сторонами в п. 4.2. договору погоджено, що сума винагороди (гонорару) Об`єднання складається з суми вартості послуг, що надаються ним Клієнту за цим договором. Вартість послуг Об`єднання за цим договором, обумовлюється та узгоджується сторонами під час його укладання, з урахуванням орієнтованої вартості (тарифу) послуг, зазначених у Додатку №1 до цього договору. При визначені розміру винагороди (гонорару) сторонами враховуючи складність дорученої Об`єднанню справи, фінансовий стан Клієнта, а також інші істотні враховуються складність дорученої Об`єднанню справи, фінансовий стан Клієнта, а також інші істотні обставини.
За п. 4.4. договору розмір гонорару Об`єднання не залежить від досягнення або недосягнення ним результату, якого бажає Клієнт.
Факт наданих Об`єднанням послуг за цим договором підтверджується Актом наданих послуг, зразок якого є Додатком №2 до цього договору, який є підставою для сплати Клієнтом винагороди (гонорару) Об`єднанню, а також інших витрат понесених ним (п. 4.8. договору).
01.09.2021 сторонами цього договору підписано до нього Додаткову угоду №1, в якій викладено п. 4.9. договору в наступній редакції: «Клієнт сплачує гонорар Об`єднанню, а також інші витрати понесені ним, -на протязі 6 (шести) місяців з дня підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Гонорар та інші виплати за цим договором сплачується Клієнтом готівкою або здійснюється ним у безготівковому порядку на банківський рахунок Об`єднання.
Відповідно до Звіту про виконання договору від 08.09.2021 Об`єднанням були надані наступні послуги:
-вивчення порушеного клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами. Проведення аналізу нормативно-правової бази. Тривалість послуг склала 30 хвилин та відповідно до п. 25 Додатку №1 до договору склала 600,00 грн.;
-проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою клієнтом. Тривалість послуг склала 30 хвилин та відповідно до п. 26 Додатку №1 до договору склала 300,00 грн.
-підготовка та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною відмову Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в задоволенні запиту Клієнта на отримання публічної інформації (вих №4 від 28 лютого 2021 року), та зобов`язання надати Клієнту запитувану інформацію. Тривалість послуг склала 3 години та відповідно до п. 28 Додатку №1 до договору складають 3600,00 грн.
08.09.2021 сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до п. 1 якого послуги, зазначені в Звіті про виконання договору від 08 вересня 2021 року, за дорученням (завданням) Клієнта в рамках договору, були надані Об`єднанням у встановлені терміни і в повному обсязі.
У Клієнта відсутні будь-які зауваження чи претензії щодо якості наданих Об`єднанням послуг за договором.
Разом з тим, за вимогами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 передбачено у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
З огляду на викладене, відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження своїх доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із позовними вимогами.
Суд погоджується з доводами відповідача про неспівмірність заявлених судових витрат із позовними вимогами, оскільки в провадженні суду наявні справи з аналогічними вимогами, послуги з правничої допомоги в яких, були надані також представником позивача.
Враховуючи фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2000 грн.
Керуючись статтями139,246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненадання в листі №172 від 18.03.2021 публічної інформації на запит позивача . №4 від 28 лютого 2021 року, та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації в частині надання інформації про перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території Межиріцької ОТГ.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона