Справа № 761/22845/21
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/441/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Загірній Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Шевченківського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Голуба Сергія Володимировича та Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови щодо накладання адміністративного стягнення та закриття провадження по адміністративній справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 08.06.2021 серії 1КІ № , що складена головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Шевченківського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Голубом С.В., згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 с. 122 КУпАП, що виявилось у за порушенні правил зупинки, стоянки, правил паркування транспортних засобів, яке зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису). Свої вимоги мотивує наступним. Як вбачається зі змісту постанови, 08.06.2021р. о 10-04 год. вул. С. Петлюри, 6 у м. Києві транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, був зупинений (перебував) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створювало перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють. Таким чином, за твердженням відповідача, власник даного транспортного засобу порушив підпункт «є» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1305, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 с. 122 КУпАП. Позивач вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності - підлягає закриттю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Правил дорожнього руху не порушував, прибув на вказаному автомобілі за адресою м. Київ, вул. Петлюри, 6, 08.06.2021 приблизно о 09 год 00 хв. та припаркував його у встановленому для паркування місці на тротуарі. На момент паркування в зазначеному місці та навколо нього були відсутні будь-які постійні чи тимчасові дорожні знаки, які б попереджали про виконання дорожніх робіт, жодні дорожні роботи безпосередньо ні в місці паркування, ні на проїжджій частині не проводились.

Провадження у даній справі відкрито 18.10.2021 р., відповідно до положень ст. ст. 12, 260 КАС України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі.

Головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Шевченківського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Голуб С.В., представник Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзиви на позовну заяву в адресу суду відповідачі не надсилали.

За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КА України, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 08 червня 2021 року Головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Шевченківського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Голуб С.В. винесено постанову серії 1КІ № про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. по справі про порушення правил зупинки, стоянки, правил паркування транспортних засобів, яке було зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України за порушення підпункту «є» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1305.

Положеннями ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність учасників дорожнього руху за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з підпунктом «є» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1305, зупинка забороняється ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

З матеріалів, отриманих під час фотозйомки правопорушення, що додані до постанови від 08.06.2021 серії 1КІ № вбачається, що о 10 год. 04 хв. транспортний засіб марки «Toyota Corolla» (д.н.з. НОМЕР_1 ) находиться (припаркований) на тротуарі в місці, позначеному дорожньою розміткою як місце для паркування транспортних засобів.

Разом з тим, фотоматеріали не дають підстав вважати, що транспортний засіб, належний позивачу, заважає проїзду автомобілів та виконанню дорожніх робіт.

Технологічні транспортні засоби, які б працювали та яким створював перешкоди транспортний засіб марки «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 на фотоматеріалах відсутні.

За положеннями ч. 2,3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справі, що розглядається, відповідачами на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

За приписами ч. 3 ст. 286 КАС України з наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, обставини встановлені в судовому засіданні, положення ст. 286 КАС України, вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови доДепартаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, враховуючи висновок касаційного Адміністративного суду ВС від 17.09.2020 прийнятому за результатами розгляду справи №742/2298/17, належними відповідачами у справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення

Отже в задоволенні вимог до головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Шевченківського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Голуба С.В. має бути відмовлено.

Верховний Суд у справі № 490/843/15-а у постанові від 01.03.2021 р. зазначив, що Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинний на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє Суду Касаційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката, як це визначено ч. 2. ст. 134 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Так, на виконання вимог чинного законодавства України ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 454,00 грн.

Крім того, позивач поніс витрати на правничу допомогу заявив вимогу про стягнення на його користь з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн позивачем надано договір про надання правової допомоги № 96 від 09.06.2021, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 96 від 09.06.2021 року та квитанцію № 291P-6E7P-E0A0-94B7 від 16.06.2021 року на суму 5000,00 грн.

Відповідачі жодних заяв чи клопотань про зменшення витрат на правову допомогу до суду не подали та не надали суду жодних належних та допустимих доказів неспівмірності понесених позивачем витрат.

За таких обставин з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань підлягають сягненню на користь позивача судові витрати: 454,00 грн - витрати на сплату судового збору та 5000,00 грн - витрати на надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 77, 242, 250, 286, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, ст. ст. 122, 222,251, 258, 280 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в частині вимог до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову від 08.06.2021 серії 1КІ № про накладення адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя