Справа № 420/18904/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі представника позивача Сокуренка І.А. (за довіреністю),

розгляну у відкритому судовому засідання в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом Головного управління МВС України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.09.2021 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління МВС України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. від 17.09.2021 року по ВП № 65953659.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2020 року у справі № 420/3999/20 виконано позивачем, що підтверджується змістом самого рішення та змістом наказу № 8 о/с від 12.03.2018 року. Головним управлінням було виконано обов`язок щодо направлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС України в Одеській області.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року відкрито провадження у справі, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-273, 287 КАС України, та призначено судове засідання на 30.11.2021 року.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року провадження у справі зупинено до отримання від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження № 65953659.

16.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який представник відділу вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. Представник відповідача зазначає, що наданий боржником на адресу відділу наказ № 8 о/с від 12.03.2018 року свідчить про невиконання рішення суду, оскільки саме цей наказ був наданий до суду. Крім того, представником відповідача суду надано копію виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання провадження у справі поновлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові. Додатково суду надав копію розрахунку вислуги років стягувача, з огляду на який, вислуга років останнього на 12 березня 2018 року для призначення пенсії складає 32 роки 11 місяців 10 днів, що і було зазначено в наказі позивача №8 о/с від 12.03.2018 року..

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд вислухав представника позивача, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 420/3999/20 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації,- протиправною.

Зобов`язано ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_1 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів.

Зобов`язано ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з 13.03.2018, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_1 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 13.03.2018 року за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 420/3999/20 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року залишено без змін.

12.01.2021 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/3999/20 про зобов`язання ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_1 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів.

На адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява представника ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 420/3999/20 від 12.01.2021 року.

02.07.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65953659 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду № 420/3999/20, виданим 12.01.2021 року. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

26.07.2021 року ГУ МВС України в Одеській області направлено на адресу відповідача заяву (вх. № 6834 від 02.08.2021 року) про надання копії наказу ГУ МВС України в Одеській області від 12.03.2018 року № 8 о/с, чим фактично підтверджено виконання рішення суду в повному обсязі на добровільних засадах.

18.08.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І., винесено постанову ВП № 65953659 про накладення штрафу на ГУ МВС України в Одеській області за невиконання рішення суду у сумі 5100,00 грн.

17.09.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І., винесено постанову ВП № 65953659 про накладення штрафу на ГУ МВС України в Одеській області за повторне невиконання рішення суду у сумі10200,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження"передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з ч.2,3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд встановив, що з огляду на зміст рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі № 420/3999/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року: «Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.09.2018 року №787 «Про організаційно-штатні зміни у МВС» при територіальних об`єднаннях МВС України по областях розпочали свою роботу сектори із соціально-гуманітарних питань, у зв`язку з чим Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області актом прийому-передачі від 07.06.2019 року передала всі пенсійні справи пенсіонерів МВС України до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області». На запит ДУ ТМО МВС України по Одеській області № 33/36-32 від 18.03.2020 ЛК ГУМВС надіслало усі документи в межах компетенції листом № 33/14 від 03.04.2020.

Згідно послужного списку позивача (а.с.30-38, 141-148) вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів;

- для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 23 роки 08 місяців 12 днів;

- на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів.

Разом з цим, згідно розрахунку вислуги років на пенсію полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області станом на 12.03.2018 року складає у календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 12 днів; у пільговому обчисленні 09 років 02 місяці 28 днів, час навчання 02 роки 06 місяців (а.с.39-40, 129).

У вказаному розрахунку зазначено, що вислуга років станом на 12.03.2018 року для призначення пенсії складає 32 роки 11 місяців 10 днів.

Так, як вже встановлено судом на підставі рапорту позивача від 28.02.2018 року Головним управлінням МВС України 12.03.2018 року прийнято наказ №8 о/с, яким згідно з пп.10,11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ наказано звільнити у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_1 начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області, 12.03.2018 року, виплативши грошову компенсацію за 8 діб невикористаної чергової відпустки за період з 01.01.2018 року по день звільнення (а.с.44, 131).

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів;

- для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 23 роки 08 місяців 12 днів;

- на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів;

- усього для призначення пенсії 32 роки 11 місяців 10 днів.

Доказів скасування чи визнання нечинним вказаного наказу №8 о/с до суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що компетентним органом, в якому проходив службу позивач, станом на дату звільнення ОСОБА_1 визначено, що вислуга його років станом на день звільнення 28.02.2020 року складає у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів.

За своєю суттю вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю.

Отже, факт неодноразового поновлення позивача на посаді означає, що у період вимушеного прогулу позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а безпосередньо саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника, а відтак відповідний період вимушеного прогулу має зараховуватися до вислуги років.

З цих підстав суд визнає необґрунтованими посилання відповідача на ліквідацію міліції з 7.11.15 та поновлення позивача на виконання судових рішень на фактично неіснуючій посаді.

Таким чином, період служби позивача в органах внутрішніх справ з 30.12.1996 року по 12.03.2018 необхідно вважати безперервним.

Отже, позивач як особа, вислуга років якої станом на дату звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів має право на пенсію відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України № 2262- ХІІ.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє посилання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» у відзивах на те, що у позивача немає достатньої вислуги, визначеної п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України № 2262- ХІІ та що період вимушеного прогулу ОСОБА_1 не зараховується до спеціального стажу його роботи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» допустило протиправну бездіяльність, яка полягає у не зарахуванні періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та залишенні заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації.

В той же час, оскільки доказів того, що документи про призначення позивачу пенсії були направлені Міністерству внутрішніх справ України до суду не надано, суд вважає, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність вказаного органу.

Таким чином вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою повного та всебічного захист прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити і похідні вимоги позивач та:

- зобов`язати ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_1 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів;

- зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_1 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, на підставі документів надісланих ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України.»

Тобто, наказ Головного управління МВС України від 12.03.2018 року №8 о/с досліджувався судами під час вирішення справи № 420/3999/20 та з урахуванням наявності вказаного наказу, суди, все одно, зробили висновок про наявність підстав для зобов`язання ГУМВС України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_1 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів.

Таким чином, суд робить висновок, що посилання представника позивача на наказ Головного управління МВС України від 12.03.2018 року №8 о/с, як на доказ, що свідчить про добровільне виконання ГУ МВС України в Одеській області рішення суду у справі № 420/3999/20 є безпідставним та помилковим, оскільки вказаний наказ був врахований судами під час вирішення спору по суті у справі № 420/3999/20. Судом також встановлено, що ГУ МВС України в Одеській області не зверталося до суду за роз`ясненням судового рішення 420/3999/20 або до виконавця з проханням звернутися до суду в порядку ст. 378 КАС України.

Також, суд зазначає, що оскаржувана постанова від 17.09.2021 року по ВП № 65953659 прийнята виконавцем за повторне невиконання ГУ МВС України в Одеській області вимог виконавчого листа від 12.01.2021 року № 420/3999/20. Суду не надано доказів щодо скасування станом на час розгляду справи № 420/18904/21 постанови ВП № 65953659 від 18.08.2021 року про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн., що передувала винесенню оскаржуваної постанови від 17.09.2021 року.

Враховуючи, що позивачем не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/3999/20 без поважних причин, а застосування такого заходу реагування, як накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця, суд робить висновок, що позовні вимоги ГУ МВС України в Одеській області до задоволення не належать.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 250, 263, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління МВС України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.09.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Головне управління МВС України в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ).

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, буд. 37, м. Одеса, 65007, ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний судом 22.12.2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.