Справа № 640/10311/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Київ № 640/10311/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Національний авіаційний Університет про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (надалі - відповідач), третя особа - Національний авіаційний Університет (надалі - третя особа), в якій він просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України під час організації і проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році;

- визнати недійсними вибори ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році, результати яких оформленні Протоколом №10 виборчої комісії з виборів ректора Національного авіаційного університету від 14.03.2018;

- скасувати Наказ Міністерства освіти і науки України №138-к від 13.04.2018;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України організувати проведення нових виборів ректора Національного авіаційного університету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2020 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків (суддя Клочкова Н.В.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 (суддя Клочкова Н.В.).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національний авіаційний університет, про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 про повернення позовної заяви - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2020 заяву судді Клочкової Н.В. про самовідвід задоволено, відведено суддю Клочкову Н.В. від розгляду справи №640/10311/20. Передано а справу №640/10311/20 для розгляду іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно розпорядження Окружного адміністративного суді міста Києва від 08.09.2020 адміністративну справу №640/10311/20 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/10311/20 розподілено на суддю Смолія І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вибори ректора Національного авіаційного Університету проведено з порушенням, які призвели до протиправного оформлення результатів виборів Протоколом №10 від 14.03.2018 щодо виборів ректора НАУ та в подальшому видання наказу МОН України №138-к від 13.04.2018 про призначення на посаду ректора ОСОБА_2 .

Відповідачем подано відзив на поданий адміністративний позов, в якому зазначає, що викладені вимоги до МОН є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідачем зазначено, що законних прав та інтересів у сфері публічного-правових відносин позивача з боку відповідача не порушено.

Третьої особою надано пояснення щодо заявлених вимог в яких зазначив про обґрунтованість заявленого позову в частині визнання недійсними виборів ректора НАУ, що відбулись а 2018 році.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Міністерство освіти і науки України видало наказ №695-к від 22.11.2017 "Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора Національного авіаційного університету". Зазначеним наказом МОН: оголосило конкурс на заміщення посади ректора НАУ; уповноважено Адміністрацію НАУ організувати проведення виборів ректора; зобов`язано Департамент кадрового забезпечення МОН забезпечити належний контроль за організацією проведення виборів ректора НАУ.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що під час організації і проведення виборів ректора НАУ мали місце грубі порушення Адміністрацією НАУ законодавства України, фальсифікації результатів виборів, бездіяльність та відсутність контролю з боку МОН за виборчим процесом, що призвело до грубого порушення прав останнього, як кандидата на посаду ректора НАУ, а також порушення моїх прав на працю як громадянина України.

До складу виборчих комісій з проведення виборів ректора НАУ, наказом НАУ від 23.02.2018 №091/од призначені особи, як зазначає позивач та не спростовує відповідач, серед яких відсутні представники від кандидатів на посаду ректора.

Про зазначені порушення позивач неодноразово письмово повідомляв МОН, однак скарги позивача не розглянуто, що спричинило бездіяльність відповідача.

Згідно з «Положенням про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету», яке затверджено Вченою радою Національного авіаційного університету, протокол № 13 від 20.12.2018: « 2.9 Протягом встановленого строку підготовки до проведення виборів ректора Університету, а саме: між датою оголошення про конкурс на вакантну посаду ректора Університету та датою отримання Університетом офіційного листа Міністерства освіти і науки України, який містить перелік кандидатів для обрання на посаду ректора Університету, - всі особи, які подали документи для участі у конкурсі, є претендентами на посаду ректора Університету, які ще не набули статусу кандидата, і не можуть у той чи інший спосіб проводити агітаційні заходи (проводити зустрічі з працівниками та студентами Університету, розповсюджувати друковані або електронні агітаційні матеріали) за себе або інших осіб. В зазначений період не допускається проведення агітаційних заходів на користь будь-кого з претендентів іншими особами. 2.10. У разі виявлення агітаційних заходів (проведення зустрічей з працівниками та студентами Університету, розповсюдження друкованих або електронних агітаційних матеріалів), що можуть в той чи інший спосіб здійснюватись претендентами на посаду ректора Університету за свої або інші кандидатури або іншими особами за одного з претендентів на посаду ректора Університету, в період часу, коли вони не набули статусу кандидатів на посаду ректора Університету. Оргкомітет зобов`язаний письмово інформувати керівника Університету та Міністерство освіти і науки України про такі факти порушення норм законодавства України та цього Положення».

Тобто, всупереч забороні проводити агітаційні зустрічі у період з 11.12.2017 по 20.02.2018, в.о. ректора НАУ ОСОБА_2 29.01.2018 провів зустріч з трудовими колективами кафедр «Логістики» та «Маркетингу» НАУ (https.V/nau.edu.ua/ua/news/l/2/zustrich-v-o-rehora-voJodimira-isaenka-z-trudovim-kole fakultetu-ekonomiki-ta-biznes-administruvannya.html).

Тобто, кандидат на посаду ректора ОСОБА_2 перебуваючи на посаді в.о. ректора НАУ, використав свій адмінресурс, провів передвиборчу зустріч з викладачами і студентами двох кафедр у період, коли це було заборонено законом, чим порушив вимоги п.п. 2.9, 2.10 "Положення про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету".

Відповідача було повідомлено про зазначене порушення кандидатом на посаду ректора НАУ ОСОБА_3 у скаргах від 16.03.2018 вх.№Д-1107/0 та від 02.04.2018 вх.№Д-1578/1, однак відповідач не прийняв зазначене до уваги.

Згідно з «Положенням про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету»: « 2.14. проведення агітаційних заходів кандидатами на посаду ректора Університету припиняється за добу до дня виборів ректора Університету».

На офіційному сайті НАУ (https://nau.edu.ua/) 05.03.2018 було розміщено інформацію під назвою «В мене є упевненість, що літак під назвою НАУ йде на зліт, - ОСОБА_4 » (https://nau.edu.Ua/ua/news/l/2/v-mene-e-upevnenist-shcho-litak-pid-nazvovu-nau-yde-na-zlit-v- isaenko.html). в якій в.о. ректора НАУ ОСОБА_2 презентовано свою програму розвитку університету «Стратегія сталого інноваційного розвитку НАУ на 2018-2023 роки».

Про факт порушення ОСОБА_2 п.2.14 «Положення про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету», а саме заборони проведення агітації менше чим за добу до виборів, позивач повідомив 05.03.2018 письмово Міністра освіти і науки України ОСОБА_5 (вх. МОН №4-1065/1 від 14.03.2018). Також позивачем подано скаргу про порушення порядку підготовки і проведення виборів ректора НАУ на ім`я Міністра освіти і науки України ОСОБА_5 (вх. МОН №4-1065/0 від 14.03.2018).

Крім того, про факт порушення законодавства неодноразово було проінформовано МОН з боку народних депутатів України, які залишені поза увагою, зокрема: Депутатське звернення (вих.№105-03/263 від 22.03.2018) народних депутатів України VIII скликання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (вх..МОН №2360/0/1-18 від 28.03.2018); Депутатське звернення (вих.№1154-04-03/18 від 03.04.2018) народних депутатів України Vin скликання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (вх. МОН №1626/0/1-18 від 12.04.2018.

Позивачем також зазначено, що в порушення вимог п.2.14 "Положення про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету", 06.03.2018 перед початком виборів, на двох входах до першого корпусу НАУ розміщена агітаційна інформація кандидата на посаду ректора НАУ ОСОБА_2 «Володимир Ісаєнко: НАУ на шляху до лідерства в освітній сфері» (журнал Авіатор).

Згідно з п. 32. Постанови Кабінету міністрів України від 05.12.2014 №726: "Порядок організації роботи спостерігачів визначається організаційним комітетом".

Положення про порядок реєстрації спостерігачів під час проведення виборів ректора Національного авіаційного університету (нова редакція) було затверджено 23.02.2018 після 17год. 00хв., тобто після закінчення робочого дня. Таким чином, фактичним часом на збір і подачу документів до Оргкомітету для реєстрації спостерігачів є період з 09.00 по 17.00 понеділка 23.02.2018.

Крім того, у п.п. 4.5, 4.6 цього Положення висунуті вимоги до Заяви кандидата на посаду ректора Університету, в якій мала бути зазначена інформація, яка потребує значного часу на її отримання та оформлення, а також зазначено, що письмова заява про реєстрацію спостерігачів подана кандидатом на посаду ректора Університету до Оргкомітету шляхом поштового відправлення або в інший спосіб, аніж особисто, вважалася неподаною. Так само, письмова заява про реєстрацію спостерігачів, подана іншою особою за нотаріально посвідченою довіреністю від кандидата, вважалася неподаною.

Пункт 1.6 цього Положення містить протизаконні та протиправні вимоги для акредитації ЗМІ, що суперечить ст.26 Закону України «Про інформацію», що фактично унеможливило прийняти участь і не тільки ЗМІ. які знаходяться в м. Києві, але і ЗМІ з інших регіонів України.

Під час проведення виборів ректора НАУ, 06.03.2018 позивач, як кандидат на посаду ректору НАУ, знаходився на Виборчій дільниці №15 (Льотна академія НАУ (Кіровоградська обл., м.Кропивницький), наголошував, що вибори та підрахунок голосів були організовані та проведені з порушенням вимог Постанови КМУ №726 від 05.12.2014, п.3.5.1 Положення про виборчу дільницю та дільничну виборчу комісію з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, п.42 «Методичних рекомендацій щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника закладу вищої освіти» згідно Постанови КМУ від 05.12.2014 №726, п.4.10 «Положення про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету», яке затверджено Вченою радою НАУ, протокол № 13 від 20.12.2018.

Про порушення, які були виявленні під час проведення виборів, повідомлялось МОН. В свою чергу, МОН, незважаючи на численні звернення щодо порушення порядку організації та проведення виборів не вжило належних заходів, чим фактично заохотило ще більш зухвалу протиправну та протизаконну діяльність під час проведення другого туру виборів ректора НАУ.

Згідно з Положенням про порядок проведення виборів ректора НАУ: «Другий тур виборів проводиться з 9 до 15 години за процедурою, визначеною цим Положенням. Оргкомітет, Виборчком (дільничні виборчі комісії) працюють у тому самому складі, мають ті самі функції та завдання».

В порушення вимог п.4.27. «Положення про порядок проведення виборів ректора Національного авіаційного університету», в.о. ректора ОСОБА_2 за добу до другого туру виборів видав наказ № 122/од від 12.03.2018 «Про внесення змін до наказу №091/од від 23.02.2018», яким замінив на інших 41 члена ДВК, що склало 48% від загальної кількості членів ДВК.

Тобто на думку позивача, МОН сприяло протиправній та протизаконній діяльності в.о. ректора НАУ та кандидата на посаду ректора ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач, МОН своєчасно повідомлялось про зазначені порушення, але всі заяви та скарги залишені поза увагою без належного реагування та вжиття рішучих заходів для відновлення законності та встановленого законом порядку.

Крім того, ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11.04.2018 по справі №760/9287/18 заборонив до вирішення справи по суті Міністерству освіти і науки України (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 10, ) або уповноваженому ним органу (особі) та їх посадовим особам укладати контракт з ОСОБА_2 , якого визнано переможцем виборів керівника вищого навчального закладу Національного авіаційного університету (03058, м. Київ, вул. Космонавта Комарова, буд.1, ) що відбулись 14 березня 2018 року та результати яких оформлені протоколом №10 виборчої комісії з виборів ректора Національного авіаційного університету від 14 березня 2018 року. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання…».

В порушення встановленої судом заборони на укладання контракту з ОСОБА_2 , Міністерство освіти і науки України видало незаконний Наказ від 13.04.2018 №138/к, яким призначило ОСОБА_2 ректором НАУ на п`ять років з 13.04.2018 по 12.04.2023, як обраного за конкурсом відповідно до статті 42 Закону України "Про вищу освіту" на умовах, викладених у контракті. В якості підстави цього наказу МОН вказало Протокол виборчої комісії з виборів ректора Національного авіаційного університету від 14.03.2018 №10, контракт від 13.04.2018 №1-41.

13.04.2018 ОСОБА_1 звільнено з роботи наказом ректора НАУ ОСОБА_2 №313/к від 13.04.2018. Підставою є Наказ Міністерства освіти і науки України «Про призначення на посаду ректора» від 14.04.2018 №138/к, а також Наказ з особового складу № 732/к від 30.06.2017.

Таким чином, на думку позивача існує причинно-наслідковий зв`язок між наслідками незаконного проведення виборів ректора НАУ у зв`язку з фальшуванням протоколів, та порушенням права на працю останнього, оскільки призначений 13.04.2018 наказом МОН №138/к на посаду ректора ОСОБА_2 в цей же день звільнив ОСОБА_1 з роботи.

Відповідно до Закону України «Про вищу освіту», яким встановлено основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Положенням про Міністерство освіти і науки України (надалі також - Міністерство, МОН), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (надалі також - Положення про МОН), визначено, що МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

МОН у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями МОН є: 1) забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності та інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій; 2) забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Відповідно до п.8 Положення про МОН Міністерство в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, постанов Верховної Ради України та актів Президента України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Накази МОН, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Накази МОН, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Отже, відповідачем на думку суду не вжито відповідних заходів реагування на повідомлення та скарги щодо порушень результатів виборів ректора НАУ, що в свою чергу є порушенням діючого законодавства, що призвело до фальсифікації виборів з боку одного кандидата.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія ухвали Солом`янського районного суду м.Києві від 08.11.2021 №1-кп/760/2335/21 (№760/22060/21) (в рамках кримінального провадження №0000061), якою встановлено, що 14.03.2018 у ОСОБА_14 виник умисел на підробку офіційного документу - протоколу результатів виборів керівника Національного авіаційного університету виборчої дільниці №16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету від 14.03.2018 та в подальшому подачі його голові центральної виборчої комісії з виробів керівника Національного авіаційного університету ОСОБА_15 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 , будучи головою виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці №16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету, діючи умисно, в інтересах кандидата на посаду керівника НАУ ОСОБА_2 , виконуючи його усну вказівку та діючи виключно в його інтересах 15.03.2018 року близько 01 години ночі, у невстановленому досудовим розслідуванням місці вніс неправдиві дані в офіційний документ - протокол №4 від 14.03.2018 виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці №16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету, а саме вписав у графу №1 напроти прізвища « ОСОБА_2 » кількість голосів « 129», а в графу №2 напроти прізвища « ОСОБА_16 » кількість голосів « 26», та поставив свій підпис в графі «Голова комісії», тим самим підробивши протокол виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці №16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету. Підроблені ОСОБА_14 результати виборів на виборчій дільниці №16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету надали перевагу одному з кандидатів на посаду керівника НАУ ОСОБА_2 та в подальшому спричинило незаконне отримання його перемоги на виборах.

Щодо вимоги про зобов`язання МОН організувати проведення нових виборів ректора НАУ, суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, повноваження суду щодо покладення на відповідача обов`язку прийняти конкретне рішення у першу чергу залежить від встановлення наявності у відповідача у межах спірних правовідносин повноважень діяти на власний розсуд (дискреційних повноважень).

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Відтак, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Водночас, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вчиення дій є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду -тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не надано суду достатніх документальних доказів, на підтвердження викладеної позиції у відзиві, в той час, як позивачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України під час організації і проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році.

Визнати недійсними вибори ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році, результати яких оформлені Протоколом №10 виборчої комісії з виборів ректора Національного авіаційного університету від 14.03.2018.

Скасувати Наказ Міністерства освіти і науки України № 138-к від 13.04.2018.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство освіти і науки України ().

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Міністерство освіти і науки України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 10, ).

Третя особа: Національний авіаційний Університет (03058, м.Київ, пр.Любомира Гузара, 1, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій