Справа № 409/776/21
Суддя: Третяк О. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №409/776/21
Пров.№2-а/409/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка

за участю секретаря : О.В.Бушлі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Білокуракине адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.03.2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Ю.Є. стосовно позивача було винесено постанова про накладення адміністративного стягнення № 134-ДК/0083По/08/01/-21. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. При винесенні постанови державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Ю.Є. не було взагалі встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, що потягло за собою невірне застосування ст. 53 КУпАП. Вказана земельна ділянка використовується позивачем на умовах оренди на підставі договору оренди землі № 238 від 30.11.2018 року, право оренди зареєстроване у встановленому законом порядку 19.12.2018 р., номер запису про інше речове право у державному реєстрі прав: 29611870. Орендодавцем земельної ділянки є Білокуракинська селищна рада. Згідно умов Договору оренди земельна ділянка передавалася в оренду для городництва. В постанові про накладення стягнення зазначено, що на вказаній земельній ділянці виявлено відсутність ознак вирощування городини, натомість вона має ознаки аграрної обробки та вирощування кукурудзи. Висновок інспектора про припущення нецільового використання земельної ділянки є невірним, оскільки законодавство встановлює лише конкретні обмеження, та не закріплює переліку сільськогосподарських культур, які повинні вирощуватись на городніх ділянках.Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАПвідносно нього закрити.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороню земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів» державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Луганській області Гончаровим Ю.Є. здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства шляхом проведення планової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки комунальної власності площею 7,0982 га розташованої в межах населенного пункту на території смт Білокуракине Луганської області, яка перебуває у користуванні позивача по справі на підставі договору оренди землі. В ході проведення перевірки даної земельної ділянки було встановлено ознаки аграрної обробки, наявнє засіювання кукурудзи. Зазначений факт свідчить, що вказана земельна ділянка для городництва використовується не за цільовим призначенням, чим порушено вимоги пункту 2 частини 5 статті 20, пункту «а» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України, стаття 37 Закону України «Про охорону земель», за що передбачена відповідальність згідно пункту «г» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України. Просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Луганській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Ю.Є. стосовно позивача було винесено постанова про накладення адміністративного стягнення № 134-ДК/0083По/08/01/-21. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. При винесенні постанови державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Ю.Є. не було взагалі встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, що потягло за собою невірне застосування ст. 53 КУпАП. Вказана земельна ділянка використовується позивачем на умовах оренди на підставі договору оренди землі № 238 від 30.11.2018 року, право оренди зареєстроване у встановленому законом порядку 19.12.2018 р., номер запису про інше речове право у державному реєстрі прав: 29611870. Орендодавцем земельної ділянки є Білокуракинська селищна рада. Згідно умов Договору оренди земельна ділянка передавалася в оренду для городництва. В постанові про накладення стягнення зазначено, що на вказаній земельній ділянці виявлено відсутність ознак вирощування городини, натомість вона має ознаки аграрної обробки та вирощування кукурудзи .(а.с.8-24)

Земельним кодексом України в статті 19 закріплено, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Земельного Кодексу України до складу сільськогосподарських земель входять: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Статтею 34 ЗК України визначено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби, а органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Приписами ч. 5 ст. 20, ст. 34 ЗК України земельна ділянка для випасання худоби може використовуватися лише у межах вказаного виду використання, тобто позивач зобов`язаний був використовувати земельну ділянку виключно як сіножаті, тобто в межах виду користування, передбаченого умовами договорів оренди землі.

Законом України «Про охорону земель» в статті 36 закріплено, що охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб.

При цьому статтею 35 цього Закону передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані:

- дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України;

- проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів;

- підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо;

- дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів;

- забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку;

- забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

За змістом статті 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

В договорі, укладеному між позивачем та Білокуракинською районною державною адміністрацією відсутнє будь-яке обмеження щодо використання орендованої земельної ділянки.

Отже, суд приходить до висновку, що діяльність відповідача не порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання вказаної земельної ділянки.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі доказів.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Законом України "Про землеустрій", Законом України «Про охорону земель», Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 19, 20, 22, 34, 93, 96, 144, 187, 188, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 9, 251, 254, 256, 268 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 10, 11, 17-19, 7375, 159-161, 167, 194, 241-244, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Гончарова Юрія Євгеновича від 22.03.2021 року № 134-ДК/0083По/08/01/-21 та справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 454 грн.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Луганській області, адреса: проспект Центральний, 17 корп.2 м. Сєвєродонецьк Луганська область, .

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Г. Третяк