Справа № 340/1747/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 340/1747/21

адміністративне провадження № К/9901/43400/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення середнього заробітку

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 03 вересня 2020 року по 07 квітня 2021 року включно, в розмірі 408088,50 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, позов задоволено частково: стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 03 вересня 2020 року по 07 квітня 2021 включно, в розмірі 151 395,00 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.

26 листопада 2021 року позивач подав касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати їхні рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Виходячи з предмету спору, ця справа стосується проходження (припинення) державної служби позивачем, який, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент проходження публічної служби), відноситься до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Як на підставу для касаційного оскарження скаржник посилається на наявність обставин, передбачених пунктами 1 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме:

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пунктів 3 та 5 Порядку №100 стосовно можливості перегляду розміру вже встановленої рішенням суду про поновлення середньоденної заробітної плати позивача під час визначення середнього заробітку за час затримки виконання такого рішення суду, за наявності рішення суду, яким визнано бездіяльність щодо невиплати надбавки за інтенсивність праці протиправною, змінено розмір заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню;

- неврахування судами попередніх інстанцій положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в частині того, що в указаному публічно-правовому спорі необхідно було окремо встановити розмір середнього заробітку відповідно до Порядку №100.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі заявник частково описує обставини справи, наводить власні розрахунки суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та посилається на судові рішенням, у яких вирішувалося питання щодо розміру його заробітної плати перед звільненням, цитує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100, проте касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо його неправильного застосування судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо нього саме у цій справі.

Ураховуючи викладене, Суд уважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд також відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» як підставу для відкриття касаційного провадження, адже відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України касаційне провадження відкривається виключно у випадку неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №340/1747/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська