Справа № 200/18353/21
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

22 грудня 2021 р. Справа №200/18353/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівка-Агро» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівка-Агро» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрівка-Агро» звернулося з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не проведенні перевірки наявності методологічної помилки за повідомленням від 06.12.2021 і не повідомленні платника податків про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», у строки, встановлені пунктом 42-1.8 ст. 42-1 Податкового кодексу України; - зобов`язати усунути методологічну помилку електронного кабінету, яка полягає у винесенні на підставі ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі № 805/6637/14 до податкового боргу податкових зобов`язань, які за своєю правовою суттю не є узгодженими та граничний строк оплати за якими не наступив, в порушення положень пункту 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України; - зобов`язати усунути методологічну помилку електронного кабінету, яка полягає у нарахуванні пені за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань, які за своєю суттю не є узгодженими та граничний строк оплати за якими не наступив, в порушення положень п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19 січня 2022 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрівка-Агро» подало до суду заяву про забезпечення позову, якою просить зупинити шляхом заборони Державній податковій службі України на період судового розгляду враховувати як податковий борг, відображену внаслідок методологічної помилки в електронному кабінеті платника податків заявника визначену ДПС України суму грошового зобов`язання і нарахованої на нього пені у загальному розмірі 2 434 000,98 грн, з яких: - 1 234 742,00 грн - «поновлено в поточному році викл/скасованих (в минул р) ШС за акт ріш.суд № по рішення суду про підтвердж.донар.сум №805/6637/14 від 09.06.2020»; - 1 199 258,98 грн - «Нараховано пені (ст129 ПКУ № з 13.05.2014 по 24.04.2014 на рішення суду про підтвердження донар.сум №805/6637/14 від 09.06.2020)».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що за результатами отримання повідомлення платника податків про судове оскарження відповідно до п. 42-1. 11, ст. 42-1 ПК України, податковий орган не мав дискреції (права вибору) щодо його дій та був зобов`язаний не враховувати спірне зобов`язання в розмірі 2 434 000,98 грн як податковий борг на період судового оскарження. Вважає, що очевидними є ознаки протиправності бездіяльності з боку податкового органу, як суб`єкта владних повноважень, стале та свідоме порушення ним прямих вимог закону, прав, свобод та інтересів заявника такою бездіяльністю, через відсутність дискреції в діях податкового органу за наведеними зверненнями платника податків. Внаслідок безпідставного відображення станом на «01 січня 2022р.» в електронному кабінеті платника податків податкового боргу (спірного грошового зобов`язання та нарахованої на нього пені) та його врахування ДПС України як такого, що існує. Товариство протиправно та безповоротно буде позбавлене права отримати у 2022 році статус платника єдиного податку четвертої групи, відповідно до ст. 291.5-1.3 ПК України, через що понесе значні фінансові втрати. Вважає, що внаслідок визначених законом процесуальних строків розгляду адміністративного позову (з дати відкриття провадження до моменту набуття чинності судовим рішенням у справі), вирішення спору не може бути завершене в поточному році, існує необхідність у забезпечення судом позову, шляхом заборони ДФС України враховувати податковий борг та нараховану пеню у загальному розмірі 2 434 000,98 грн до вирішення судового спору. Це, на думку заявника, забезпечить дотримання належного балансу інтересів, а невжиття таких заходів унеможливить ефективний захист порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Також до суду надані копії податкової вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 03.12.2021 № 0-0529 на суму 2434000,98 грн з податку на прибутку і рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 50/07 від 03.12.2021 про опис майна позивача в податкову заставу.

Частиною 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №826/16888/18 вказав, що вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Суд зазначає, що наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності дій або бездіяльності відповідача в спірних правовідносинах.

Наведене заявником обґрунтування потребує з`ясування обставин в адміністративній справі, з підтвердженням відповідними доказами і наданням оцінки аргументам учасників справи. Наведене, фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову.

Також заявником належним чином не обґрунтовано та не подано доказів на підтвердження того, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Крім того, із заяви про забезпечення позову випливає, що позивач може бути позбавлений права бути зареєстрованим у 2022 році як платник єдиного податку четвертої групи, але суд звертає увагу на те, що задоволення заяви про забезпечення позову може призвести до безпідставної реєстрації позивача у 2022 році як платника єдиного податку четвертої групи, якщо, у межах спірних правовідносин, позов буде задоволено, і як наслідок застосування до позивача спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності всупереч вимог Податкового кодексу України.

При цьому, посилання позивача на те, що він зазначає значних фінансових втрат є його оціночним судженням без наведення в заяві про забезпечення позову або додання до заяви про забезпечення позову відповідних обґрунтованих розрахунків.

Також суд звертає на висновки Верховного Суду, які наведені в постанові 4 червня 2021 року у справі № 160/8226/20: «Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу ризик, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди. Тому, відсутність особливого порядку відшкодування шкоди внаслідок необґрунтованого зупинення дії спеціального дозволу, на що посилався суд, не може бути підставою вжиття заходів забезпечення позову.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

Отже, на думку суду, зазначені обставини в їх сукупності свідчать про необґрунтованість заяви про вжиття заходів і відсутність виключного випадку, який потребує вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 248, 256, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівка-Агро» - відмовити.

Ухвала складена в повному обсязі і підписана суддею 22 грудня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков