Справа № 280/3807/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3807/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року (суддя Максименко Л.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Суд вирішив стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.02.2018 по 23.04.2021 у розмірі 30944,67 грн.

В іншій частині в позові відмовити.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не враховано те, що у відповідача відсутнє право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач з 30.09.2016 по 15.02.2018 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.02.2018 за №44 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

При виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення позивачу не виплатили: грошову компенсацію за невикористанні календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2018 роки та індексацію грошового забезпечення за той же період.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №280/6735/20 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (виключення зі списків особового складу) 15.02.2018 та індексацію грошового забезпечення за період з 30.09.2016 по 15.02.2018.

На виконання рішення суду 23.04.2021 військова частина НОМЕР_1 перерахувала позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в сумі 6512,49 грн. та індексацію грошового забезпечення в сумі 3802,40 грн.

Позивач звернувся з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що виходячи з принципу співмірності розміру сум щодо яких відбулась затримка розрахунку при звільненні та нарахованого розміру середнього заробітку за таку затримку, суд вважає достатнім та обґрунтованим суму в розмірі 30944,67 грн. (трикратний розмір недоплаченої при звільненні суми).

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим рішенням яке набрало законної сили, встановлено право позивача на виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за відповідний період.

З аналізу статей 47, 116, 117 КЗпП України убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору ті відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Оскільки матеріалами справи встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем при звільненні було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених статтею 116 КЗпП України, наявні підстави, визначені статтею 117 КЗпП України, для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 22 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш