Справа № 160/17111/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. - 3764,40 грн., на підставі ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ з врахуванням ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 рр. (6188,89 грн.), та виплатити заборгованість, що виникла з 02.08.2018 року, з врахуванням вже виплачених сум;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у межах суми стягнення за один місяць.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2003 році звернувся до пенсійного органу щодо призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року.
У серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV з урахуванням вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ.
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив призначити пенсію на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ з урахуванням статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки (6188,89 грн).
Однак, відповідач повідомив, що позивач не має права на застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки (6188,89 грн.), оскільки його було переведено на пенсію за віком на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач посилається на те, що відповідач помилково ототожнює поняття переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону та призначення пенсії на підставі іншого, відмінного закону.
З урахуванням того, що пенсію на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивачу було вперше обчислено у 2018 році, а тому, застосуванню підлягає середня заробітна плата за три роки, що передують року звернення, як передбачено приписами ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за 2016-2018 роки (6188,89 грн.), замість періоду 2014-2016 років у розмірі 3764,40 грн., які були застосовані управлінням.
Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області протиправними, тому звернувся з даним позовом до суду.
Відповідач, заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на те, що відповідно до заяви від 02.08.2018 року ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та при розрахунку заробітної плати застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки у розмірі 3764,40 грн.
Крім того, відповідач зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 після призначення пенсії по інвалідності та станом на 02.08.2018 року не набув 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії, а отже, доводи позивача про наявність права на перерахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки є безпідставними.
Також відповідач посилається на те, що під час переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком передували 2015-2017 роки, а тому, вимога щодо перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, саме за 2016-2018 роки є необгрунтованими.
З-поміж іншого, відповідач посилається на пропуск строку звернення позивача до суду з позовом.
За вказаних підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII.
02.08.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року та з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ. Означена пенсія обчислена із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 року у розмірі 3764,40 грн.
З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ з врахуванням ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV та із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн.
При цьому, позивач стверджує, що первісно пенсія йому була призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, а пенсія за віком на пільгових умовах призначена на підставі іншого закону, а саме, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, тобто відбулось призначення іншої пенсії, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року.
Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Приписами ч.1 ст. 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп . Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
З огляду на викладене слідує, що Законом №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто, таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
11.10.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень п. 43 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження відповідача ОСОБА_1 було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ та ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки у розмірі 3764,40 грн.
Так, статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Однак, відповідачем при обчисленні пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник саме за 2014-2016 роки.
Разом з тим, ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника) на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто, таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 звернувся вперше. Тому, застосування до спірних відносинах норм ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), відповідно до якої у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Крім того, означена правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, суд зауважує, що з урахуванням приписів ст. 40 Закону №1058-ІV застосуванню підлягає середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а саме, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Разом з тим, позивач зазначає у позовних вимогах період 2016-2018 роки, а із матеріалів справи слідує, що із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року та з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ ОСОБА_1 звернувся 02.08.2018 року, якому передували 2015-2017 роки.
Крім того, суд зазначає, що нарахування та виплата пенсії відноситься до компетенції відповідача, а тому, підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача обчислити пенсію у конкретній сумі відсутні.
Також позивач просить суд звернути рішення до негайного виконання в межах одного місяця.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
З огляду на те, що в даному випадку судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, тому відсутні підстави для звернення до негайного виконання цього рішення суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. - 3764,40 грн., на підставі ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити обчислення пенсії ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ з врахуванням ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2015-2017 рр. та виплатити заборгованість, що виникла з 02.08.2018р., з врахуванням вже виплачених сум.
Щодо посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає наступне.
Так, з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1,12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі, сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17 та від 19.06.2018 року у справі № 646/6250/17.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю II групи. Це підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 421690, дата видачі 04.11.2015 року. Тому, питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. - 3764,40 грн., на підставі ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VІ з врахуванням ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2015-2017 роки та виплатити заборгованість, що виникла з 02.08.2018 року, з врахуванням вже виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22.12.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька