Справа № 380/6931/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6931/20 пров. № А/857/19689/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року (суддя Крутько О.В., ухвалене в м. Львові о 14:28, повний текст складено 17.09.2021) у справі № 380/6931/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання протиправним і скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2020 ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Львівської обласної ради, та з наведених у ньому підстав просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 ; стягнути з Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 200000,00 (двісті тисяч) грн. моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 01.11.2001 працювала в Львівській обласній раді, зокрема з 11.03.2016 по 15.11.2018 на посаді головного спеціаліста е-урядування та документообігу Львівської обласної ради. 15.11.2018 голова Львівської обласної ради видав розпорядження № 459-к Про звільнення ОСОБА_1 , згідно якого відповідно до ст.55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 24 Закону України Про відпустки, п.1 ч.1 ст.20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування позивачку звільнено з займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 15.11.2018 за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування (п.1 ч.1 ст.20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу Львівської обласної ради залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 1340/5975/18 без змін. 23.10.2019 головою Львівської обласної ради винесено розпорядження № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 з 16.11.2018 та виплату 102571 грн. 50 коп. У подальшому 23.10.2019 головою Львівської обласної ради винесено розпорядження № 423-к Про попередження ОСОБА_2 щодо можливого звільнення у зв`язку з змінами в організації праці відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Розпорядженням голови Львівської обласної ради від 01.04.2020 № 104-к Про звільнення ОСОБА_2 звільнено ОСОБА_1 із займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу 01.04.2020 у зв`язку зі зміною в організації праці п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відтак позивачка у даній оскаржує розпорядження № 422-к від 23.10.2019 Про поновлення на роботі ОСОБА_2 з підстав поновлення її на посаді, якої фактично не існувало. ОСОБА_1 зазначила, що Львівській обласній раді, як роботодавцю необхідно було вчинити наступні дії на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 № 857/5069/19: привести штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто видати розпорядження про внесення змін до штатного розпису; зважаючи на зміну назви посади та назви відділу, без зміни їхніх функцій, на якій працювала звільнена ОСОБА_1 необхідно було поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, а саме на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та архівної роботи, яка за своїми функціями є рівнозначною посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу, що не було зроблено. Також вважає, що внаслідок невиконання рішення суду про поновлення на роботі, тобто поновлення на посаді, якої фактично не існувало, їй було заподіяно моральну шкоду, яка була зумовлена неправомірними діями відповідача щодо умисного невиконання рішення суду, внаслідок чого їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2021р.в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з викладених у ній підстав, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесульного права, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що Львівській обласній раді, як роботодавцю на виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі, спершу необхідно було привести штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто видати розпорядження про внесення змін до штатного розпису. Зважаючи на зміну назви посади та назви відділу, без зміни їхніх функцій, на якій працювала незаконно звільнена ОСОБА_1 , для виконання рішення суду Львівській обласній раді необхідно було поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, а саме на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та архівної роботи, яка за своїми функціями, є згідно відповідних положень про відділ, рівнозначною посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу, що в порушення вимог закону не було зроблено. Також апелянт зазначає, що протиправні дії відповідача зумовили зниження її престижу, ділової репутації серед колег, родичів та знайомих, та зумовило витрачання додаткового часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього психо-емоційного стану, який існував у неї до моменту, який передував протиправним діям відповідача. Окрім цього позивач вказує, що на фоні вищеперелічених процесів у неї погіршилося здоровя, що зумовлює звернення до лікарів і тривалого та систематичного лікування. Відтак вважає, що такими протиправними діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди.

Відповідач Львівська обласна рада у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає оскаржуване судове рішення законним та просить залишити його без змін.

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився та явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01.11.2001 працювала в Львівській обласній раді, з 11.03.2016 по 15.11.2018 на посаді головного спеціаліста е-урядування та документообігу Львівської обласної ради.

Відповідно до розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 № 459-к Про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звільнено з займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 15.11.2018 за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 не погодившись з розпорядженням від 15.11.2018 № 459-к звернулась в суд з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 15.11.2018 року №459-к Про звільнення ОСОБА_1 ; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу Львівської обласної ради з 15.11.2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням із займаної посади, з 15.11.2018 року до дати ухвалення судом рішення.

За результатами розгляду даного позову, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 1340/5975/18 відмовлено ОСОБА_1 в його задоволенні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу Львівської обласної ради залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 1340/5975/18 без змін.

В подальшому, розпорядженням голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 відповідно до статті 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 16 листопада 2018 року; відділу бухгалтерського обліку та звітності (М.Стрипа) провести виплату ОСОБА_2 102571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня 50 копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підставою зазначено заяву ОСОБА_2 від 17.10.2019.

Разом з тим, 23.10.2019 голова Львівської обласної ради видав розпорядження від 23.10.2019 № 423-к Про попередження ОСОБА_2 щодо можливого звільнення.

В подальшому, розпорядженням голови Львівської обласної ради від 01.04.2020 № 104-к Про звільнення ОСОБА_2 , звільнено ОСОБА_1 із займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу 01.04.2020 у зв`язку зі зміною в організації праці (п.1 ст. 40 КЗпП України).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що предметом спору у даній справі є розпорядження голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю та гарантує захист від незаконного звільнення.

Згідно статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, аналогічні положення закріплені в статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIІІ, зокрема, частиною другою визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуване розпорядженням голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 прийнято на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 № 857/5069/19, якою скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до оскаржуваного розпорядження, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 16 листопада 2018 року, тобто назва посади, на якій поновлюється позивачка, вказана у точній відповідності до резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відтак, помилковим є покликання апелянта на те, що відповідач повинен був поновити її на рівнозначній посаді на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та архівної роботи, оскільки таке розпорядження видано на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Також щодо доводів ОСОБА_1 про те, що судове рішення фактично не було виконано, оскільки на момент поновлення у штатному розписі була відсутня відповідна посада головний спеціаліст відділу е-урядування та документообігу, а Львівська обласна рада не внесла змін до штатного розпису з метою забезпечення права ОСОБА_1 на працю, то такі доводи стосуються правовідносин, які виникли після видання спірного розпорядження і оспорювані порушення на які покликається позивачка, стосуються реалізації виконання зазначеного розпорядження, а не безпосередньо його змісту та підстав прийняття.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для скасування розпорядження голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к Про поновлення на роботі ОСОБА_2 , а відтак судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Враховуючи, що судом вірно відмовлено у задоволенні основної вимоги, то також підставно відмовлено у задоволенні похідної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 з Львівської обласної ради 200000 (двісті тисяч) грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та прцесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі №380/6931/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 20.12.2021