Справа № 160/20871/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1 стосовно обчислення вислуги років з врахуванням пільгового періоду та у відмові задоволення в оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення їх до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
- зобов`язати відповідача підготувати та направити до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-І. необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, стаж служби складає 20 років 00 місяців 09 днів, вислуга років в пільговому обчисленні 26 років 00 місяців 18 днів. При звільненні з органів внутрішніх справ, уповноважений орган МВС України, а саме ГУНП Дніпропетровської області не направило до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області матеріали для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , що порушує його право на пенсійне забезпечення, яке визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
07.12.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що загальна вислуга років позивача в календарному обчисленні за час служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції склала 20 років 00 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні 26 років 00 місяців 18 днів. На час звільнення з Національної поліції органів внутрішніх справ ОСОБА_1 не мав необхідної календарної вислуги років, а саме 25 календарних років і більше, а тому у відповідності до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у відповідача були відсутні підстави для оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років. Відповідач вказує, що для отримання права на призначення пенсії за вислугою років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років.
З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 , має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 05.11.2015 року.
Позивач проходив службу в Збройних силах України, державній податковій адміністрації України, органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 26.05.1997 року по 11.05.2021 року, що підтверджується довідкою Криворізького районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про проходження служби ОСОБА_1 » від 24.03.2021 року № 45/7Д-522.
11.05.2021 року наказом №197о/с головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено зі служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до довідки Криворізького районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про проходження служби ОСОБА_1 » від 24.03.2021 року № 45/7Д-522 календарна вислуга років станом на 24.03.2021 року складає 21 рік 09 місяців 27 днів, пільгова вислуга років 26 років 00 місяців 18 днів.
У червні 2021 року позивач звернувся до головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив здійснити розрахунок вислуги років на пільгових підставах, оформити подати документи ОСОБА_1 на розгляд питання щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
15.07.2021 року головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом № 1/Д-4837/103/05-2021, у якій зазначено, що відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 ( далі - Закон № 2262-ХІІ від 09.04.1992 ) пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше.
Тобто, обрахування вислуги років на пільгових умовах здійснюється у разі набуття поліцейським права на пенсію, передбаченого статтею 12 Закону.
Згідно з наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 11 травня 2021 року № 197 о/с заявника звільнено зі служби в поліції з 11 травня 2021 року.
На день звільнення час служби, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії складає менше ніж 25 років в календарному обчисленні.
Ураховуючи викладене, та те, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме 25 років календарної вислуги, у ГУНП в Дніпропетровській області немає законних підстав щодо складання та подання документів для призначення пенсії за вислугу років до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині не направлення до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідних матеріалів для призначення пенсії за вислугою років, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до пункту б частини першої статті 1-2 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-XII) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно пункту а частини першої статті 12 наведеного Закону пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно із частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992 року №393).
Цією постановою установлені періоди проходження відповідної служби, що зараховуються до вислуги років, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а пунктом третім установлено, які періоди проходження служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.
Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов наступного висновку: основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.
Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Таким чином, для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Наведені висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.
При цьому, у вказаній постанові з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як було встановлено вище, відповідно до довідки Криворізького районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про проходження служби ОСОБА_1 » від 24.03.2021 року № 45/7Д-522 календарна вислуга років станом на 24.03.2021 року складає 21 рік 09 місяців 27 днів, пільгова вислуга років 26 років 00 місяців 18 днів.
Отже, вислуга років ОСОБА_1 станом на 24.03.2021 року становила, з урахуванням пільгового стажу, 26 років 00 місяців 18 днів, тобто, відповідає умовам, визначеним пунктом а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
На підставі вище викладених обставин, суд робить висновок, що головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області протиправно не врахувало пільговий залік вислуги років позивача та не направило до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з дати звільнення зі служби в Національній поліції України.
З урахуванням правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у справі №480/4241/18, а також Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, наведеного у справі №805/3923/19, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За наведених обставин, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а отже, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук