Справа № 241/1665/21
Суддя: Молонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

241/1665/21
2-а/241/20/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Орчелота І.С.,

за участю представника позивача Ходової Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Мангуш адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області Вовка Андрія Павловича, Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до капрала поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області Вовка А.П., Управління патрульної поліції в Донецькій області (далі УПП в Донецькій області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою серії ЕАО № 4917950 від 18.10.2021 поліцейського УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом Вовк А.П. його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, 18.10.2021 о 07:36 год. в м. Маріуполь, вул. Таганрозька 56/284м водій, керуючи транспортним засобом, порушив встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 24 км/год, рухався зі швидкістю 74 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість руху вимірювалася на прилад TruCam L ТІ20/20 ТС 000788.

Вінзаперечує факт вчинення інкримінованого йому порушення, в обґрунтування посилався на наступне.

Рухаючись у м. Маріуполі по вул. Таганрозькій, на вимогу поліцейських він зупинив транспортний засіб напроти пожежної части. Транспортний засіб поліцейських був припаркований на протилежній сторони вулиці біля АЗС. Співробітників поліції було троє, та один з яких тримав у руці, ближче до грудей, прилад вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCam. До місця його зупинки ніяких дорожніх знаків, щоб попереджали про контроль швидкості він не бачив. Після зупинки поліцейський повідомив його, що згідно відеозапису приладу ним було порушено вимоги п. 12.4 ПДР України - перевищення швидкості в населеному пункті, оскільки зафіксована швидкість його транспортного засобу складала 74 км/год. Проте, вказане зауваження він сприйняв критично, оскільки вважав, що рухався в межах 70 км/год., тому як слідкував за показами спідометру. Він звернув увагу працівникам поліції, що вони не мають права вимірювати швидкість приладом TruCam тримаючи його в руках та наголосив, що прилад повинен бути закріплений на стаціонарному нерухомому об`єкті. Вібрація приладу TruCam без стаціонарного закріплення може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про перевірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував. На місці події він наголошував про це та заперечував проти зафіксованої поліцейськими швидкості руху автомобіля, але поліцейський, що виніс відносно нього постанову капрал поліції ОСОБА_2 не вимагав від нього пояснень, був настроєний рішуче та одразу на місці виніс постанову про начебто порушення ним ПДР та накладення адміністративного стягнення. Свідків перевищення ним швидкості руху на місці події не було, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини у скоєнні правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови були порушені його права, а саме постанова складалася поліцейським без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки.

У зв`язку із цим, вважає постанову протиправною та просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Донецькій області на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

Ухвалою суду від 27.10.2021 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

Представник відповідача УПП в Донецькій області, яка діє на підставі довіреності, Рябко І.В. надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування чого зазначила наступне.

Під час несення служби в м. Маріуполь, Лівобережний район, вул. Таганрозька, біля буд. 56, 18.10.2021 екіпажем "Чайка" за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000788) було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу ЗАЗ ТР69УО ЗНГ з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вказаний факт підтверджується фото та відео, на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. На вимогу поліцейського, щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , було виконано в повному обсязі. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення штрафу в розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови серії ЕАО № 4917950 від 18.10.2021. Розглядаючи дану справу, співробітник УПП Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 представник відповідача зазначила, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Іnс, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Відповідно до наведеної інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Зауважує, що Мінекономрозвитком ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» було зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2%, прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Таким чином, докази отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000788 є належними та допустимими.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. Вимога ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, тому є хибними висновки, що постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджуються обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото-відеофіксації порушень дорожнього руху. Водночас, в випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Таким чином, вважає, що постанова серії ЕАО № 4917950 від 18.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник позивача адвокат Ходова Я.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Посилалася на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач капрал поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області Вовк А.П. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача УПП в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до постанови серії ЕАО № 4917950 від 18.10.2021, ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 18.10.2021 о 07:36 год. в м. Маріуполь, вул. Таганрозька 56/284м водій, керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТР69УО ЗНГ н/з НОМЕР_1 , порушив встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 24 км/год, рухався зі швидкістю 74 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість руху вимірювалася на прилад TruCam L ТІ20/20 ТС 000788 (а.с. 8).

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фото та відео файли, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС 000788, на яких зафіксовано, що 18.10.2021 о 07:36:59 автомобіль ЗАЗ н/з НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 74 км/год. в населеному пункті «Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 56», при максимально дозволеній - 50 км/год., (а.с. 40).

За приписами пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП регламентовано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/19632 від 09.11.2020 (чинне до 09.11.2021) лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000788 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ± 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. (а.с. 41).

Листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» повідомлено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань (а.с. 41зв.-42).

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «Trucam LTI»20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, підтверджено належними доказами.

Посилання позивача на ті обставини, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, суд вважає помилковим зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів цей прилад здійснює автоматично.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому, жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз матеріалів справи та вищенаведених норм свідчить про дотримання інспектором поліції порядку прийняття постанови.

Таким чином, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, а тому доводи позивача в цій частині є неспроможними та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючи ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 77, 132, 134, 139, 242, 244-246, 250, 286 КАС України, ст. 122 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області Вовка Андрія Павловича, Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Ю.В. Молонова