Справа № 640/2643/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Київ № 640/2643/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши одноособово у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомГоловного управління Державної податкової служби м. Києві
до ОСОБА_1
простягнення податкового боргу у сумі 181 659, 01 грн.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління ДПС у м. Києві з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в розмірі 181 659,01 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до приписів Податкового кодексу України за відповідачем обліковується податковий борг, який у добровільному порядку останнім не сплачено.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалася, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами, згідно вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві з 23.02.2001 за №7282-9, що підтверджується довідкою названого управління від 27.01.2020 №2882/9/26-15-10-03-16. Указаною довідкою також підтверджується податкова заборгованість відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 181 659,01 грн.

Як убачається з матеріалів справи, заборгованість виникла у результаті донарахувань відповідачу податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 128 400,75 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2017 №.

Указане податкове повідомлення-рішення надіслане на адресу відповідача за місцем її проживання в АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням та було повернуте позивачу із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання».

За цією ж адресою позивач 17.12.2017 направив відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 09.11.2017 №100123-17, яка також повернулася до позивача неврученою позивачу.

Згідно з цією податковою вимогою загальна сума податкового боргу відповідача станом на 08.11.2017 становила: 181 659,01 грн., зокрема: за основним платежем: 102 720,60 грн., штрафні санкції - 25 850,15 грн., пеня - 53 088,26 грн.

При цьому з копії паспорта, наданої суду ОСОБА_1 , вбачається, місцем її реєстрації є АДРЕСА_1 .

Отже, позивач за вірною адресою направляв відповідачу вищевказані податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу на суму 181 659,01 грн.

Однак, вищевказана заборгованість відповідачем в установленому порядку не сплачена, у зв`язку з чим виникла її податкова заборгованість в указаному розмірі.

Розмір цієї заборгованості також підтверджується розрахунком податкового боргу та копією інтегрованої картки інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпункт 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.п.41.1 та 41.2 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України також передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Як встановлено судом, позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.01.2017 № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 128 400,75 грн.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено сплати відповідачем коштів згідно з цим податковим повідомленням-рішення та/або його оскарження в адміністративному чи судовому порядку. Відтак, указане грошове зобов`язання є узгодженим.

У подальшому відповідач також не виконала податкову вимогу форми «Ф» від 09.1.2017 №100123-7 про сплату податкового боргу в сумі 181 659,01 грн.

Доказів оскарження цієї податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду також не надано, тому вона є чинною та підлягає виконанню. Також відсутні докази оскарження суми податкового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ураховуючи, що відповідач не надала суду доказів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання у добровільному порядку або оскарження її в установленому порядку, натомість, доводи позивача знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач як суб`єкт владних повноважень, позов якого судом задоволено, доказів щодо понесення таких витрат суду не надав, то підстави для їх відшкодування судом відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) суму податкового боргу у розмірі 181 659,01 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 01 коп.).

Рішення суду, відповідно до частини першої ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур