Справа № 757/34476/19-а
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 7-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Скоби Володимира Петровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора 7-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Скоби В.П. (далі - поліцейський) від 22 лютого 2019 року серії ЕАВ № 1255921 про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не роз`яснив йому правових наслідків заявлення позовних вимоги до неналежного відповідача та не запитував згоду на заміну неналежного відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Під час судового засідання представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте явку свого представника в судове засідання не забезпечив та причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявив позовну вимогу про скасування постанови інспектора від 22 лютого 2019 року серії ЕАВ № 1255921 про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп. Разом з тим вказана постанова була прийнята 22 червня 2019 року.

Також позивач зазначає, що правопорушення, за вчинення якого застосовано адміністративне стягнення, полягає в тому, що він при виконанні маневру перестроювання в суміжну смугу руху не вимкнув сигнал повороту. Натомість згідно з постановою інспектора від 22 червня 2019 року серії ЕАВ № 1255921 підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало ненадання поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені до інспектора, в той час як належним відповідачем у справі є Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 ст. 121 КУпАП.

За правилами ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зазначені норми права вказують на те, що суб`єктом владних повноважень, на якого покладені функції з розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 121 КУпАП, є саме органи Національної поліції. У свою чергу поліцейський, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, діє від імені органів Національної поліції, а не як самостійний суб`єкт владних повноважень.

Питання щодо визначення належного відповідача у спорах, передбачених ст. 286 КАС України досліджувалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 398/1310/17, від 17 вересня 2020 року у справі № 401/3635/16-а, від 02 вересня 2020 року у справі № 162/445/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 300/1006/16-а.

Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої використання формулювань «від імені … органу ….», «розгляд яких віднесено до відання органів» вказує на те, що відповідачем у справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від імені якого здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач в апеляційній скарзі не заперечує проти висновку суду першої інстанції про те, що належним відповідачем у справі є саме Департамент патрульної поліції. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не вжив належних заходів щодо заміни неналежного відповідача. У зв`язку з цим позивач просить скасувати рішення суду від 28 жовтня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з тим вказані вимоги ОСОБА_1 не узгоджуються з повноваженнями суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду, який було вирішено спір по суті заявлених вимог.

Так, за правилами ч. 3 ст. 312 КАС України справа передається на розгляд суду першої інстанції у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду.

Положеннями ст. 320 КАС України також передбачені підстави направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції лише у разі скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Натомість рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, згідно зі ст. 318 КАС України, виключно у разі, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності).

Таким чином вимоги ОСОБА_1 про скасування оскаржуваного рішення суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду не узгоджуються з нормами процесуального права.

Також колегія суддів наголошує на тому, що згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 КАС України заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Зазначені норми права вказують на те, що питання про залучення особи до участі у справі в якості співвідповідача може бути вирішене судом першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Залучення до участі у справі співвідповідача на стадії апеляційного провадження Кодексом адміністративного судочинства України не передбачене.

Враховуючи, що судове рішення в цій справі вже ухвалено судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо заміни неналежного відповідача або залучення до участі у справі Департаменту патрульної поліції в якості другого відповідача в порядку ст. 48 КАС України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а заявлені у ній вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року - без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька