Справа № 480/6127/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2021 р. Справа № 480/6127/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області про стягнення матеріальної допомоги,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивував тим, що дії ГУ ДПС у Сумські області щодо відмови у виплаті позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік свідчать про порушення ст.43 Конституції України, ч.2 ст.54 Закону України Про державну службу, п.1 .ч.1 ст.7 Закону України Про державну службу №889 від 10.12.2015 та п.2 постанови КМУ № 500 від 08.08.2016 Про затвердження Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Ухвалою суду від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачі, не погодившись з позовними вимогами, подали до суду відзиви на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889 визначено, що державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 №500, згідно п.2 якого державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви. Згідно п.3 Порядку №500 рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.
Тобто, чинним законодавством України не визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є обов`язковою виплатою. Керівник державної служби в межах затвердженого фонду оплати праці має право прийняти рішення про виплату матеріальної допомоги. Вищевказаним Порядком №500 визначено, що матеріальна допомога виплачується один раз на рік, виплати за минулі роки не передбачені. Виплата здійснюється саме в межах фонду оплати праці на 2021 рік.
Представник відповідача-2 також у відзиві додатково відмітив, що кошторис ГУ ДПС у Сумській області разом з розрахунками, затверджений ДПС України 26.01.2021 р., та зміни до кошторису разом з розрахунками, що затверджені ДПС України 12.02.2021, на період ліквідації по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» не включають витрати на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань. Тобто, кошти на виплату даної матеріальної допомоги були відсутні.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав, що кошторисом ГУ ДПС у Сумській області на 2021 рік кошти для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік були передбачені в достатньому розмірі, а саме по рахунку за КЕКВ 2111 Заробітна плата (який включає матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань) обліковуються кошти в розмірі 4 761 100 грн. При цьому, згідно довідки, наданої відповідачами, розмір середньомісячної зарплати позивача складає всього лише 13 201,39 грн. Будь-яких доказів на спростування наведеного відповідача не надано, так само як і розрахунки до кошторису, на які посилаються відповідачі, ДПС України не затверджувало. Позовні вимоги просив суд задовольнити.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач проходить службу у ГУ ДПС у Сумській області.
08.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Сумській області із заявою про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.6).
За результатом розгляду такої заяви ГУ ДПС у Сумській області листом № 62/І/18-28-10-01-20/ЛК від 07.06.2021 повідомило позивача про неможливість виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік в зв`язку з тим, що ГУ ДПС у Сумській області знаходиться на стадії ліквідації, а кошторис ГУ ДПС у Сумській області разом з розрахунками, затверджений ДПС України, не містить витрат на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.7).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України "Про державну службу" державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України затверджений Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 08.08.2016 № 500 (далі - Порядок), який визначає умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір.
Так, пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви. Рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.
Як встановлено судом з матеріалів справи, головою ДПС України затверджено 26.01.2021 кошторис на 2021 рік ГУ ДПС України в Сумській області (відповідача-2), де у видатках визначено суму для виплати заробітної плати КЕКВ 2111 «Заробітна плата» - у розмірі 4 761 100 грн. (а.с.8-9).
Відповідач-2 у листі від 07.06.2021 та у відзиві посилається на відсутність коштів для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на те, що кошторис ГУ ДПС у Сумській області разом з розрахунками, затверджений ДПС України 26.01.2021, та зміни до кошторису разом з розрахунками, що затверджені ДПС України 12.02.2021, на період ліквідації по КЕКВ 2111 Заробітна плата не включають витрати на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.
З метою з`ясування всіх обставин у справі, ухвалою суду від 08.11.2021 було витребувано у відповідачів докази на підтвердження викладених доводів щодо відсутності коштів для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на 2021 рік, однак, будь-яких доказів чи пояснень, так само як змін до кошторису разом з розрахунками, що затверджені ДПС України 12.02.2021, на виконання вимог ухвали суду відповідачами станом на момент розгляду справи до суду надано не було (а.с.39).
Враховуючи вище зазначене, доводи відповідачів, у тому числі, викладені у листі від 07.06.2021, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для обмеження права позивача на отримання спірної допомоги.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем-2 за наявності коштів на виплату спірної допомоги, протиправно не було нараховано та не виплачено позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік, доказів, на спростування зазначеного відповідачами не надано, суд, на підставі ст.9 КАС України вважає необхідним зобов`язати відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік.
У той же час, позивач просить суд стягнути з відповідача-2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік, однак розрахунок такої виплати є компетенцією відповідача-2 як органу, в якому позивач працює. Саме на відповідача-2 за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Відтак, в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, а належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2021 рік.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.12.2021.

Суддя І.Г. Шевченко