Справа № 200/18602/21
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

22 грудня 2021 р. Справа № 200/18602/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано її з дотриманням правил підсудності.

Частиною першою статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено альтернативну територіальну підсудність справи за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосується оскарження позивачем бездіяльності Головного управління Пенсійного України у Львівській області.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд встановив, що місцем своєї реєстрації позивач зазначив АДРЕСА_1 , вказане також підтверджено даними, що наявні у копії паспорта НОМЕР_1 .

Адресою фактичного місця проживання позивач визначив дві адреси: АДРЕСА_2 , а також АДРЕСА_3 .

Адресою для листування у позові визначено: АДРЕСА_4 .

На доказ фактичного місця проживання позивачем надана довідка від 10.06.2021 №16 видана ОСББ «Котляревського 8 А», де зазначено, що ОСОБА_1 з грудня 2004 року по теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_2 без прописки.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Порядок здійснення реєстрації регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». При цьому, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Підсумовуючи, суд зазначає, що для застосування положень ч. 1 ст. 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що довідка, надана позивачем на підтвердження місця проживання, не є документом, який у розумінні частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування позивача за адресами: АДРЕСА_2 , а також АДРЕСА_3 , які позивач визначив, як фактичні місця свого проживання.

У зв`язку з вищевикладеним, суд, встановлюючи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача, враховує відомості з паспорту громадянина України ОСОБА_1 , згідно з яким зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

Отже, вирішення спору має здійснюватися окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого згідно Додатку № 1 до Указу Президента України від 16.11.2004 №1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» розповсюджується на територію за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача у м. Львів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене і враховуючи те, що вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 не належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, на думку суду у даному випадку наявні підстави для передачі цієї справи за територіальною підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду за місцем реєстрації позивача.

Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд іншого адміністративного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 25, 29, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу №200/18602/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду (м. Львів, вул. Чоловського, 2, 79018).

Передачу адміністративної справи №200/18602/21 здійснити після закінчення строку на оскарження ухвали про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя І.В. Буряк