Справа № 460/7260/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/7260/20 пров. № А/857/16202/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року (суддя Дудар О.М., ухвалене в м. Рівне о 12:30, ) у справі № 460/7260/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) та просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про відмову щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 ст.101 КВК України, оформленого протоколом №19 від 29.07.2020; зобов`язати Державну установу "Городищенська виправна колонія (№96)" повторно розглянути клопотання засудженого ОСОБА_1 про застосування ст.101 КВК України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96), покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 раніше судимий 6 разів, востаннє до 7 років 6 місяців позбавлення волі. З 25.10.2017 відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)". Зазначає, що саме комісії створені згідно Положення про комісію установи, затвердженому наказом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 13.01.2020 310/ОД-20 наділені виключним правом щодо застосування до засуджених осіб пільг, передбачених КВК України. Також зазначає, що ст. 101 КВК України не є імперативною нормою в частині обов`язкового застосування установою пільги, оскільки за відповідачем залишається право на власний розсуд вирішувати питання про можливість надання такої пільги щодо кожного засудженого індивідуально, а відтак доцільність надання пільги є процесом оціночним, яке вирішується членами комісії.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила таку задовольнити

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 15 червня 2015 року Личаківським районним судом м.Львова за ст.ст.187 ч.3, 70 ч.4, 72 Кримінального кодексу України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Рішенням комісії з питань розподілу у Львівській області від 24.07.2015 ОСОБА_1 визначено виправну колонію максимального рівня безпеки з відбуттям покарання в звичайних жилих приміщеннях.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 26.02.2016 ОСОБА_1 зараховано час попереднього ув`язнення в строк покарання з 15.01.2015 по 16.07.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування кримінального покарання: 15.01.2015, кінець строку відбування кримінального покарання: 14.01.2022.

З 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі"Городищенська виправна колонія (№96)".

30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Державної установи"Городищенська виправна колонія (№96)" із заявою щодо розгляду питання про застосування щодо нього змін умов тримання згідно зі ст.101 КВК України. У разі позитивного вирішення питання просив направити його для відбування покарання до Львівської області.

Згідно з витягом з протоколу від 29.07.2020 №19 засідання комісії Городищенської виправної колонії (№96) по розгляду матеріалів щодо зміни умов тримання засуджених шляхом переведення їх до колонії іншого рівня безпеки згідно зі ст.101 КВК України, комісія вирішила відмовити у зміні умов тримання шляхом переведення засудженого до виправної колонії середнього рівня безпеки ОСОБА_1 як такому, що не стає на шлях виправлення.

Вважаючи рішення комісії про відмову у зміні умов тримання протиправним, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Кримінально-виконавчим кодексом України (КВК), до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання (частини 1-4 статті 6 КВК України).

Частинами 2, 4 статті 7 КВК України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 100 КВК України, залежно від поведінки засудженого і ставлення до праці, в разі її наявності, та навчання умови відбування покарання змінюються в межах однієї колонії або шляхом переведення до колонії іншого виду. Зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві та Київській області. У разі якщо таке подання передбачає переведення засудженого до установи виконання покарань з вищим рівнем безпеки, воно погоджується із спостережною комісією.

Положеннями частини 1 статті 101 КВК України передбачено, що засуджені, які стають на шлях виправлення, переводяться із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки - після фактичного відбуття не менше половини призначеного судом строку покарання.

Здійснивши аналіз наведених норм судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування такої пільги, як переведення засуджених із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних щодо особи засудженого в цілому, зокрема: наявності дисциплінарних стягнень і заохочень, ставлення до праці і навчання, адміністрації установи, інших засуджених, підтримання ним соціальних зв`язків, а також інших обставин, що його характеризують.

Разом з тим, вирішальним є не лише факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений на день розгляду питання про зміну умов тримання став на шлях виправлення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі, з яких на дату засідання комісії, на якому ухвалювалось спірне рішення, відбув більше половини призначеного строку, та на зміну умов тримання згідно зі статтею 101 КВК України позивач формально міг претендувати з 14.04.2018, про що вказано у характеристиці позивача, затвердженій 30.06.2020 начальником Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)".

Як вбачається з витягу з протоколу від 29.07.2020 №19 засідання комісії Городищенської виправної колонії (№96), комісією було розглянуто матеріали саме щодо зміни умов тримання засуджених шляхом переведення їх до колонії іншого рівня безпеки.

Механізм визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання встановлює Порядок визначення засудженим виду установи виконання покарань, направлення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту, обмеження волі та їх переведення, затверджений наказом Міністерства юстиції України 27.02.2017 №680/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 за №265/30133 (далі Порядок №680/5).

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку №680/5, який кореспондує з частиною 3 ст.100 КВК України, зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральною комісією за поданням адміністрації виправної колонії щодо зміни умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки, погодженим керівником міжрегіонального управління, або керівником Департаменту щодо установ центрального та південного регіонів.

Відтак судом першої інстанції вірно зазначено, що зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки, про що просив позивач, здійснюється за поданням адміністрації виправної колонії центральною комісією, що діє відповідно до Положення про центральну та міжрегіональну комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.02.2017 №680/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 за №265/30133.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у зміні умов тримання шляхом переведення засудженого до виправної колонії середнього рівня безпеки, комісія відповідача перевищила свої повноваження та діяла не у спосіб, що визначений законами України.

Слід зазанчити, що у Положенні про комісію установи, затвердженому наказом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 13.01.2020 310/ОД-20, одним із завдань комісії визначено розгляд матеріалів щодо переведення засудженого із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки.

Разом з тим, це Положення у зазначеній частині суперечить наведеним вище вимогам ст.100КВК України та пункту 3 розділу IV Порядку №680/5, відтак застосуванню не підлягає.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення відповідача, викладене у протоколі від 29.07.2020 №19 в частині відмови ОСОБА_1 у зміні умов тримання шляхом переведення до виправної колонії середнього рівня безпеки є протиправним та підставно скасоване судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що з метою повного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо його переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки, а відтак позов підставно задоволено.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 460/7260/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська
Повне судове рішення складено 20.12.2021