Справа № 420/8453/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8453/21

Головуючий І інстанції Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Фудс» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 08.10.2021р.) про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Фудс» до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2021р. ТОВ «Бастіон-Фудс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ДПС України та ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії ДПС України щодо включення до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021р. ТОВ «Бастіон-Фудс»;

- визнати протиправними та скасувати наказ ГУ ДПС в Одеській області від 06.05.2021р. за №2817-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Бастіон-Фудс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство позивача було необґрунтовано та безпідставно включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021р., а тому оскаржуваний наказ ГУ ДПС в Одеській області від 06.05.2021р. №2817-п є таким, що прийнятий із порушенням процедури, не на підставі та не у спосіб, що передбачені податковим законодавством України, є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року (постановленою у відкритому судовому засіданні) провадження у справі №420/8453/21 за позовом ТОВ «Бастіон-Фудс» - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, позивач 22.10.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2021р. та направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті. Зокрема, позивач зазначає про те, що головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію та, відповідно, захист їх прав.

29.10.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Бастіон-Фудс» та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

08.012.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому представник відповідача - ДПС України заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

ГУ ДПС в Одеській області правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Так, предметом розгляду, у межах даної адміністративної справи, дійсно є правомірність дій ДПС України щодо включення до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021р. ТОВ «Бастіон-Фудс», а також наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.05.2021р. №2817-п про проведення документальної планової виїзної перевірки даного суб`єкта господарської діяльності.

22.06.2021р. ТОВ «Бастіон-Фудс» було допущено посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення документальної планової виїзної перевірки, за наслідками якої податковим органом складено акт №12068/15-32-07-01-07, який представником позивача отримано 22.06.2021р.

У подальшому, на підставі вказаного акту перевірки від 22.06.2021р. №12068/15-32-07-01-07, уповноваженою особою ГУ ДПС в Одеській області було прийнято податкові повідомлення рішення, які є предметом оскарження в адміністративній справі №420/12484/21, що підтверджується копією ухвали від 23.07.2021р. та фактично не заперечується сторонами.

Колегія суддів зазначає про те, що правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп.21.1.1,21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України).

Статтею 62 ПК України передбачено, що одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього ж Кодексу та перевірки стосовно дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Главою 8 розділу ІІ ПК України визначено види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому, приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається чинним податковим законодавством задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

У силу положень п.75.1 ст.75 цього ж Кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного і іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням та сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законом порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у т.ч. за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Пунктом 77.1 ст.77 ПК України передбачено те, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Водночас, періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.77.2 ст.77 ПК України).

Відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як визначено п.77.6 ст.77, п.78.5 ст.78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому ст.79 цього Кодексу.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (формальна підстава).

Варто зазначити про те, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку в контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Так, ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або ж бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб (ст.55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в ч.1 ст.5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у ст.2 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновків про те, що нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема і документальних планових виїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини у даній справі стосуються правомірності дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки, які не можуть бути предметом окремого позову, але можуть бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або ж відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У той же час, п.1 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку ухвалі суду 1-ї інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Бастіон-Фудс», колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України, «адміністративною справою» вважається переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як передбачено ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття «індивідуального акта» міститься у п.19 ч.1 ст.4 КАС України, відповідно до якого «індивідуальний акт» - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абз.4 п.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997р. №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

За змістом п.5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008р. №9-рп/2008 у справі №1-10/2008, правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення та проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно б могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Саме ж поняття «спір, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки такі позовні вимоги взагалі не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства. У даному випадку, правильне застосування судом 1-ї інстанції згаданих вище норм права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.09.2021р. у справі №816/228/17.

Інших об`єктивних доводів на спростування висновків суду першої інстанції скаржником не наведено.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2-ї інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.240,308,311,315,316,321,322,325,328,383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Фудс» - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.12.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко