Справа № 524/9571/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Вінтоняк Н.Д.

21 грудня 2021 р.Справа № 524/9571/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Носаченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Семесько Дмитра Володимировича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Семесько Дмитра Володимировича, батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП в Полтавській області ДПП, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В с т а н о в и в:

11.10.21 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Семесько Д.В. (далі інспектор поліції) серії ЕАО № 4849414 від 02.10.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП та застосування стягнення у вигляді штрафу (далі Постанова). Також позивач просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та провести розподіл судових витрат (454 грн, сплаченого судового збору).

В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що його неправомірно притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП, оскільки ПДР України він не порушував. Позивач вказує на недотримання інспектором поліції положень ст. 40 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII в редакції, що була чинною на час винесення спірних правовідносин), оскільки вимірювання швидкості відбулось за допомогою нестаціонарного приладу.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, у відзивах відповідачі: інспектор поліції та Департамент ПП України зазначають, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше, як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4, Правил дорожнього руху України, вказані обставини підтверджуються відеозаписами, доданими до відзиву, відомості про які внесено до оскаржуваної постанови. Поліцейським процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано в повному обсязі, а відтак, відсутні підстави для скасування постанови, що оскаржується.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.

Так, судовим рішенням скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4849414 від 02.10.2021 року, винесену інспектором 1 роти Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Семесько Д.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

За рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції НП України на користь позивача стягнуто 454 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення вмотивовано тим, що дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис, суд встановив, що автомобіль FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався, інспектором патрульної поліції наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCAM, що може, як визнав суд, свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM LTІ 20/20 з руки (рук), що, в свою чергу, свідчить про те, що така вібрація приладу TruCAM, може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM LTІ 20/20, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Посилаючись на положення ст. 40 Закон № 580-VIII про те, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), суд зазначив, що ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі інспектор поліції просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 ..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що порушення позивачем ПДР України, а саме, - перевищення ним обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/час, зафіксоване лазерним вимірювачем TruCam ТС 000344, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. В листі ДП « УКРМЕТРТЕСТАНДАРТ» № 22-38/49 від 01.10.2019 року вказується, що під час державних приймальних випробувань було встановлено, що алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимі 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості ТЗ, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Докази позивача, наведені в адміністративному позові, щодо порушення відповідачем розгляду справи, не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписом. Зафіксованим на портативний відео реєстратор на однострої працівника поліції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про не обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою інспектора поліції позивача визнання винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та позивач підданий адміністративному стягненні у вигляді штрафу.

За встановленими відповідачем обставинами справи, 02.10.2021 року близько о 11:56 позивач, керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проспекту Лесі Українки, б. 71 в м. Кременчуці, зі швидкістю 75 км/год, чим порушив встановлене п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху у населеному пункті більше як на 20 км/год.

В постанові зазначено, що швидкість вимірювалася приладом TruCam ТС 000344.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 розділу 12 «Швидкість руху» ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно із частиною 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 40).

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці (ч. 2 ст. 40).

Щодо доводів скаржника про достовірність та достатність (в розумінні ст.ст. 75, 76 КАС України) доказів, досліджених ним в порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що положення ст. 40 Закону № 580-VIII унормовують, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Доказів виконання означених вимог судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII. При цьому, колегія суддів зауважує, що лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 року № 11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Підсумовуючи викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Семесько Дмитра Володимировича залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Курило А.О. Бегунц
Постанова складена і підписана 21 грудня 2021 року.