Справа № 808/160/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 808/160/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Цітіус С та Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у адміністративній справі № 808/160/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Цітіус С до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року адміністративний позов ТОВ Цітіус С задоволено частково, визнано протиправними та скасовано прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення № від 31.10.2017 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 715075 грн. (за основним зобов`язанням у розмірі 572060 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 143015 грн.), та № 000291416 від 05.01.2018 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1539635 грн. В іншій частині позову ТОВ Цітіус С судом відмовлено, а на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області стягнути судові витрати у розмірі 33820,65 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку як позивачем так і відповідачем по справі з підстав неповного з`ясування судом обставин та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, та помилковості застосування норм матеріального права.

Позивачем рішення суду першої інстанції оскаржено до апеляційної інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, які стосуються збільшення сум грошового зобов`язань позивача по господарським операціям з ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп», реальність здійснення яких повністю підтверджено первинними документами та фактом виконання позивачем зобов`язань за договорами з зазначеними контрагентами, а тому вироки Оболонського районного суду м. Києва від 30.01.2017 по кримінальній справі №756/14923/16-к та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/13457/16-к від 20.02.2017р., якими встановлено винність посадових осіб ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп» у вчиненні злочинів, передбачених ст.27, ст.28 та ч.2 ст.205 КК України, не можуть бути преюдиційними до обставин по цій справі і не свідчать про порушення податкового законодавства безпосередньо позивачем. За вказаних обставин просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові, та прийняти нове рішення про задоволення позов у повному обсязі.

Відповідачем оскаржено в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача, оскільки на переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що під час проведення перевірки позивача були з`ясовані усі обставини, які мають значення для справи на підставі досліджених та проаналізованих первинних документів, якими підтверджено порушення позивачем податкового законодавства, що зафіксовано в акті перевірки, і у суду не було підстав надавати перевагу висновкам експертизи, що призначалася судом та проводилася с питань, які не входять до предмету доказування у цій справі, оскільки спір стосується виключно питання відсутності факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ Лейтер Плюс (), ТОВ Берта Трейд Груп (), ТОВ Бента Союз (), ТОВ Ісан Груп Трейд (), ТОВ Торрін (), ТОВ Валіот компані (), ТОВ Екопродторг Груп (), ТОВ ЕКОСТАЙЛ ГРУП (), ТОВ «СПЕЦРЕМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (). Вказує, що позивачем з усіма вказаними контрагентами було лише документально оформлено господарські операції за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки під час перевірки встановлено: відсутність реального (законного джерела) походження ідентифікованого товару, і відповідно, неможливість його руху за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, до платника податків ТОВ Лейтер Плюс (), ТОВ Берта Трейд Груп (), ТОВ Бента Союз (), ТОВ Ісан Груп Трейд (), ТОВ Торрін (), ТОВ Валіот компані (), ТОВ Екопродторг Груп (), ТОВ ЕКОСТАЙЛ ГРУП (), ТОВ «СПЕЦРЕМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» ().

Також відповідач звертає увагу апеляційного суду на наявність відкритого кримінального провадження стосовно посадової особи ТОВ Берта Трейд Груп і на зміст вироків стосовно посадових осіб ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп», якими також підтверджується відсутність реальних господарських операцій з позивачем, і відповідно свідчить про обґрунтованість висновків податкового органу за результатами перевірки позивача, та про законність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень рішень.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, а також перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин спірних правовідносин та правильність їх юридичної оцінки і застосування норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційних скарг як позивача, так і відповідача, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення рішення були винесені за результатом проведеної ГУ ДФС у Запорізькій області у період з 17.018.2017 по 08.09.2017 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Цітіус С», з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування єдиного внеску за період з 01.02.2011 по 30.06.2017, а встановлені підчас перевірки порушення позивачем вимог: ст.134, п.135.1 ст.135 п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України та п.5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку і 5 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, внаслідок чого було занижено податок на прибуток на загальну суму 1944045грн.; п.п.14.1.36 п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14. п. 198.1 п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Цітіус С» занижено податок на додану вартість у загальній сумі 881061 грн.; п.54.2 ст.54, пп.168.1.2, п.168.1.4, п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого у перевіреному періоді проводилася виплата доходів (заробітна плата), але не своєчасно було перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 19527,11 грн. (по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу (заробітна плата) момент виникнення податкового зобов`язання); а також пп.1.4. п.161 підрозділу 10 розділу XX, п.54.2 статті 54, пп.168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.168.4 ст.168 Податкового кодексу, що виразилося у проведенні ТОВ «Цітіус С» у перевіреному періоді виплати доходів без сплати збору або не в повному обсязі чи не своєчасно перерахуванні військового збору у розмірі 108433 грн. (по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу - момент виникнення податкового зобов`язання).

Зазначені порушення позивачем вимог податкового законодавства були зафіксовані контролюючим органом в Акті №511/08-01-14-16/37488769 від 15.09.2017 року, на який позивачем подавалися заперечення, стосовно встановлених порушень по: податку на прибуток на загальну суму 1944045,0 грн.; податку на додану вартість на загальну суму 881061,0грн.; та стосовно не в повному обсязі чи не своєчасного перерахування військового збору на загальну суму 785,33грн.

Проте, у відповідь на заперечення проти Акту, позивач отримав лист ГУ ДФС у Запорізькій області від 26.10.2017 №16715/10/08-01-14-16-08 з повідомленням про відповідність висновків акту №511/08-01-14-16/37488769 від 15.09.2017 приписам чинного законодавства, на підставі якого ГУ ДФС у Запорізькій області 31.10.2017 року і було винесено податкові повідомлення - рішення: № від 31.10.2017р. на загальну суму 1 007 902,50грн., в т.ч. основний платіж в сумі 806322,00 грн. та штрафні санкції в сумі 201580,50 грн.; № від 31.10.2017р. на загальну суму 2430056,25грн., в т.ч. основний платіж в сумі 1944045,00грн. та штрафні санкції в сумі 486011,25грн.;та № від 31.10.2017р. на загальну суму 785,33грн. (штрафні санкції).

Позивач по справі в свою чергу, не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями подав скаргу (вх.№55333/6 від 13.11.2017), за результатом розгляду якої Рішенням ДФС України від 29.11.2017 № 32310/6/99-99-11-01-25 було скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 31.10.2017 № 6 в частині штрафної санкції з податку на прибуток за 2015 рік, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 31.10.2017 № , № були залишені без змін. Разом з тим, 05.01.2018 контролюючим органом замість скасованого в частині податкового повідомлення-рішення, було винесено нове податкове повідомлення-рішення №000291416, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 2 284 118,25 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням у розмірі 1 944 045 грн., та за штрафними санкціями у розмірі 340 073,25 грн., що у сукупності і стало підставою для звернення ТОВ «Цітіус С» до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи по суті заявлені ТОВ «Цітіус С» вимоги, судом першої інстанції встановлено, що у перевіряємий період позивач мав фінансово - господарські операції з ТОВ Лейтер Плюс, ТОВ Берта Трейд Груп), ТОВ Бента Союз), ТОВ Ісан Груп Трейд, ТОВ Торрін, ТОВ Валіот компані, ТОВ Екопродторг Груп, ТОВ ЕКОСТАЙЛ ГРУП, ТОВ «СПЕЦРЕМЕЛЕКТРОМОНТАЖ», які на переконання податкового органу мали нереальний характер, у зв`язку з чим суд першої інстанції детально перевірив усі долучені до матеріалів справи письмові докази та проаналізував їх на предмет фактичного руху товару, їх оплати, та можливості контрагентів позивача виконати свої зобов`язання з урахуванням їх матеріальної бази та робітників, внаслідок чого спираючись на положення п.44.1 п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 та п.135.2 ст. 135, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та приписів «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкове законодавство України не містить норм, які б визначали певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності), чи які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов`язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства, чи здійснювати перевірки своїх контрагентів з питань повноти і достовірності оформлення ними трудових відносин з працівниками, порядку нарахування доходів, утримання і сплати податків, зборів з таких доходів.

При цьому, судом першої інстанції правильно акцентовано увагу на тому, що чинним законодавством обов`язок нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особам з доходів, що виплачується такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам покладено самостійно на кожне підприємство, яке і несе індивідуальну відповідальність за порушення податкового законодавства, і відповідно, можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов`язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з такими контрагентами.

За наведених обставин та з урахуванням висновків судово - економічної експертизи № 1216/1217-19 у цій адміністративній справі № 808/160/18 (а.с.73-129), суд першої інстанції обґрунтовано на переконання апеляційного суду визнав безпідставними висновки контролюючого органу в частині відсутності правових підстав на формування даних податкового обліку ТОВ «Цітіус С» по його взаємовідносинам у перевіряємий період з ТОВ Лейтер Плюс, ТОВ Берта Трейд Груп, ТОВ Бента Союз, ТОВ Ісан Груп Трейд, ТОВ ЕКОСТАЙЛ ГРУП та ТОВ «СПЕЦРЕМЕЛЕКТРОМОНТАЖ», а відповідно і законними є висновки суду першої інстанції про протиправність і скасування прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень:

- № від 31 жовтня 2017 року - в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 715075 грн., у тому числі: за основним зобов`язанням у розмірі 572060 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 143015 грн;

- та № 000291416 від 05 січня 2018 року - в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1539635 грн.

Доводами апеляційної скарги відповідача вказані висновки суду першої інстанції не спростовуються, а свідчать лише про власне розуміння та сприйняття контролюючим органом тих фактів та обставин, які встановлені судом під час вирішення спору у цій справі, і яким суд надав оцінку з урахуванням правових позицій Верховного Суду, що викладалися у інших справах, але з подібними правовідносинами, тому судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду в частині задоволення вимог позивача.

Обговорюючи рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги позивача, які стосуються відмови у задоволенні вимог в частині сформованих ним по взаємовідносинам з ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп» податкових зобов`язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, а також в частині збільшення TOB «Цітіус С» суми грошового зобов`язання з військового збору, та нарахування пені і штрафних санкцій, судова колегія, також як і суд першої інстанції, звертає увагу на встановлений під час перевірки контролюючим органом та підтверджений під час судового вирішення спору у цій справі факт відсутності документального та нормативного підтвердження формування позивачем податкових зобов`язань по податку на прибуток і по податку на додану вартість за період 2014-2016 рр., внаслідок чого за вказаний період позивачем було занижено податкові зобов`язання по податку на прибуток на загальну суму 1944045 грн. і по податку на додану вартість у загальній сумі 881061 грн., що дійсно є порушенням вимог пп.14.1.36 пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.44.1 п.44.2 п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.198.1 п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України та п.5 П(С)БО 11, П(С)БО 15 «Дохід».

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують вищенаведених висновків, оскільки наявність первинних документів та податкових накладних, складених фіктивними суб`єктами господарювання: ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп» - не мають правового значення для цілей оподаткування, і відповідно, не можуть впливати на дані податкового обліку позивача. Фіктивність вказаних контрагентів позивача повністю підтверджена вироками Оболонського районного суду м. Києва від 30.01.2017 по кримінальній справі № 756/14923/16-к, який набрав законної сили 02.03.2017, та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/13457/16-к від 20.02.2017р., який набрав законної сили 23.03.2017, якими було встановлено не лише винуватість посадових осіб цих товариств у вчиненні злочину, передбаченого ст.205 КК України, а і підтверджено було також здійснення ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп» діяльності з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб шляхом: складання первинних бухгалтерських документів щодо безтоварних операцій, які надавали право службовим особам підприємств контрагентів на відображення незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість за спірний у цій справі період, в тому числі і ТОВ «ЦІТІУС С» на суму 232202,68 грн.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції правильно пославшись на положення ч. 6 ст.78 КАС України і ч. 1 ст. 205 КК України, дійшов обґрунтовано висновку, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентами (ТОВ «Торрін», ТОВ «Валіот Компанія» і ТОВ «Екопродторг Груп»), фіктивність господарської діяльності яких встановлена вироками суду, яка не може бути легалізована навіть з формального підтвердження документами бухгалтерського обліку - не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позову ТОВ «ЦІТІУС С» в зазначеній частині його вимог.

Обґрунтованими також є висновки суду першої інстанції і стосовно відмови у скасуванні податкового повідомлення-рішення № від 31.10.2017, яким штрафні санкції були застосовані до позивача у зв`язку з порушенням підпункту 1.4. пункту 161 підрозділу 10 розділу XX, пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.4 статті 168 ПК України, допущеному внаслідок того, що TOB «Цітіус С» у перевіреному періоді проводив виплату доходів без сплати збору або не в повному обсязі чи не своєчасно перераховував військовий збір в загальному розмірі 108433 грн. (по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу - момент виникнення податкового зобов`язання), а твердження позивача про викривлення податковим органом показників обліку платника податків, не підтверджені суду жодним доказом.

Підсумовуючи вищевикладені факти та обставини у їх сукупності, судова колегія не знаходить правових підстав для скасування у цій справі законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, а тому у задоволені апеляційних скарг вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Цітіус С та Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов