Справа № 500/6000/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 500/6000/21

16 грудня 2021 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 в сумі 97547,85 грн.;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 в сумі 97547,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ). Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №500/3897/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст.9 Закону №2011-ХІІ в розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 із урахуванням проведених виплат. На виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 по 31.03.2021, сума невиплаченої пенсії складає 97547,85 грн.

На переконання позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у виплаті заборгованості з перерахованої пенсії за рішенням суду є протиправною, яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 23.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 09.12.2021 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 24.11.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 16.12.2021 о 11:00 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши справу, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №500/3897/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст.9 Закону №2011-ХІІ в розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 із урахуванням проведених виплат.

За результатами розгляду звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 01.09.2021 №5145-5239/М-02/8-1900/21 повідомило про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в межах повноважень. Розмір пенсії з 01.04.2021 склав 8303,57 грн. Крім того, на виконання рішення суду, нарахована доплата в сумі 97547,85 грн. за період з 01.04.2019 по 31.03.2021, яка облікована у реєстрі рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як слідує із заявлених позовних вимог, позивачем порушується питання, пов`язані з виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь позивача судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №500/3897/20.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що позивачем, незважаючи на наведення в позовній заяві покликань на його звернення до відповідача щодо повторного перерахунку пенсії з урахуванням рішення суду, жодне з рішень відповідача, прийняте за результатами розгляду такої заяви позивача, самостійним предметом спору не визначається та не оскаржується, питання про визнання неправомірними та скасування таких рішень з визначених законом підстав задля забезпечення поновлення прав та інтересів позивача у разі їх порушення - не визначається позивачем самостійним предметом спору в межах даної справи.

Натомість порушується лише питання щодо бездіяльності відповідача з приводу невиконання зазначеного рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №500/3897/20 та зобов`язання його у зв`язку з цим вчинити відповідні дії, спрямовані на виконання даного судового рішення у інший спосіб, а саме шляхом стягнення таких сум.

Однак, суд зазначає, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, регламентуються IV розділом КАС України.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно з ч.2 та 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1, 6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення судів, які набрали законної сили, і у випадку встановлення неналежності їх виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відтак, на переконання суду, у справі, яка розглядається вказані обставини підлягають перевірці в межах вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 09.09.2019 року у справі №826/17587/18, від 15.04.2020 у справі №367/1240/16-а та від 30.12.2020 у справі №520/1744/18.

Позов, який направлений на контроль за виконанням судового рішення, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій суб`єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов`язані з належним виконанням судового рішення, а відтак саме суд, який постановив рішення по суті позовних вимог наділений повноваженнями щодо судового контролю.

Близьких за змістом висновків раніше дійшов і Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові №3 від 13.03.2017 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України".

Такий процесуальний механізм є необхідним для забезпечення рівності сторін, процесуальної дисципліни та юридичної визначеності.

Відповідно, подання позову, який по своїй суті є способом, спрямованим на зобов`язання відповідача виконання відповідне судове рішення, - свідчить про помилковість обрання позивачем способу захисту порушених прав.

Відтак, суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

В силу приписів п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, оскільки позов, заявлений позивачем, виник на стадії виконання судового рішення, а спірні відносини у даному випадку є пов`язаними (похідними) з неналежним виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №500/3897/20, і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову за якими вже є постановлене судове рішення по суті позовних вимог, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Такі висновки суду також відповідають правовій позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постановах від 24.11.2021 у справі №500/6269/21 та від 08.12.2021 у справі 500/5977/21.

При цьому, згідно з ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.238, 241, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати сторонам про справі.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.