Справа № 160/8485/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

20 грудня 2021 року

Київ

справа №160/8485/21

адміністративне провадження № К/9901/44535/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення (протокол розрахунку пенсії) № 63 від 20 квітня 2021 року та № 63 від 18 травня 2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () в частині незаконного застосування обмеження виплати пенсії її максимальним розміром десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити належне обчислення та нарахування розміру ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, починаючи з 13 грудня 2019 року без застосування обмеження виплати її максимального розміру з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 06 грудня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення (протокол розрахунку пенсії) № 63 від 20 квітня 2021 року та № 63 від 18 травня 2021 року, яким до позивача застосовано обмеження виплати пенсії її максимальним розміром десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно застосував обмеження розміру виплати пенсії позивача десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, що передбачено частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, не врахувавши того, що на позивача, як на військовослужбовця, який проходив службу в Збройних силах в особливий період поширюються Перехідні положення Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року та Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 3, 4 частини четвертої та підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстав мотивує відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які мають суттєве значення для звільнених військовослужбовців захисників, прокурорів, інвалідів війни. Вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, пенсія, що призначена військовослужбовцю відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» не може бути обмежена, оскільки після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється відповідно до законодавства відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII. Зазначає, що на території України ще діє особливий період.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду в спірних правовідносинах, оскільки в постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 753/18875/17 Верховний Суд дійшов висновку, що обмеження щодо виплати пенсії, (….), не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, (…), що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у (….) органах військової прокуратури (…) (пункт 27). Водночас, як убачається із оскаржуваних рішень та доводів касаційної скарги, позивач є звільненим з військової служби.

Таким чином, Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався під час прийняття оскаржуваного судового рішення в частині застосування обмеження пенсії позивача максимальним розміром узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 24 липня 2018 року у справі № 554/10456/16-а та у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №686/2428/16-а. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 29 листопада 2021 року у справі № 520/3394/21.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін