Справа № 160/10787/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
02 липня 2021 року головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій позивач просить:
- стягнути суму податкового боргу в розмірі 734745,60 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 734 745,60 грн. На наявний у відповідача податковий борг позивачем в порядку ст.59 Податкового кодексу України виставлено податкову вимогу про сплату боргу від 14.05.2019 року № 134013-56/484, яку було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано останнім. Станом на час звернення до суду з позовом означений податковий борг відповідачем не погашений і не списаний, тому позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
16 серпня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- стягнути на користь ОСОБА_1 з головного управління ДПС У Дніпропетровській області судові витрати.
ОСОБА_1 на основну позовну заяву надано відзив, в якому останнім зазначено пояснення аналогічні поясненням, зазначеним у зустрічній позовній заяві.
Розгляд справи перенесено на 07.10.2021 року та 19.10.2021 року відповідно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04 листопада 2021 року о 11:30.
В подальшому розгляд справи перенесено на 18.11.2021 року та на 19.11.2021 року.
Представник позивача не заперечував про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явились, про дату, час та розгляд справи повідомлені належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
17.04.2008 року між АТ «Індустріальний-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 080/735428, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 250 000,00 тис дол. США, із строком користування 120 місяців, 17.04.2008 року до 16.04.2018 року (включно), з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. За користування кредитними коштами кредитним договором передбачено щомісячна сплата відсотків в розмірі 12,8 % річних.
ПАТ «Креді агріколь банк» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Індустріальний-експортний банк», яке згідно рішення загальних зборів акціонерів банку від 07/08/2009 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про акціонерні товариства» та приведення діяльності акціонерних товариств у відповідність до вимог цього закону, Банк змінив своє найменування на ПАТ «Індустріальний-експортний банк».
Крім того, ПАТ «Індустріальний-експортний банк» згідно з рішенням загальних зборів акціонерів банку від 20 січня 2011 року змінив своє найменування на ПАТ «Креді агріколь банк». На виконання рішення загальних зборів акціонерів від 20 січня 2011 року проведено перереєстрацію юридичної особи, статут викладено у новій редакції, отримана нова банківська ліцензія та інші документи. Таким чином, перехід прав та обов`язків від АТ «Індустріальний-експортний банк» до ПАТ «Креді агріколь банк», підтверджується доданими до уточненої позовної заяви документами: витягом зі статуту, копією свідоцтва про реєстрацію, копією протоколу №5 загальних зборів акціонерів від 07/08/2009 року, копією протоколу №1 загальних зборів акціонерів від 20/01/2011 року і сторонами не заперечується.
1. Незважаючи на всі інші умови кредитного договору, сторони домовились, що враховуючи погашення позичальником заборгованості за кредитом у розмірі 26 100 (двадцять тисяч сто) доларів США 00 центів, банк, у відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України, припиняє зобов`язання позичальника щодо погашення кредиту, що становить185 210 ( сто вісімдесят п`ять двісті десять) доларів США 86 центів (з них кредиту - 107980,07 (сто сім тисяч дев`ятсот вісімдесят) доларів США 07 центів, прихованих доходів за кредитом - 77 230 (сімдесят сім тисяч двісті тридцять ) доларів США 79 центів), шляхом прощення боргу позичальнику. З цього моменту кредитний договір вважається припиненим і сторони не будуть вважати себе пов`язаними будь-якими зобов`язаннями.
1.1 Сторони домовились, що на момент укладення угоди пеня, нарахована відповідно до кредитного договору протягом періоду прострочення виконання зобов`язань, встановлюється у розмірі 1 (одна) гривня і підлягає сплаті позичальником.
1.2 Сторони домовились, що штрафи, нараховані відповідно до кредитного договору та несплачені на момент укладення угоди, скасовуються.
2. У випадку невиконання позичальником умов п. 1 угоди щодо дострокового погашення суми кредиту, умови щодо прощення боргу вважаються такими, що не набули чинності і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у строк та у порядку, що передбачені кредитним договором.
3. З підписанням угоди позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобов`язань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно з умовами кредитного договору.
При прощенні боргу у позичальника у випадках, визначених Податковим кодексом України, виникає оподатковуваний дохід та позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.
Банк згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов`язаний включити суму отриманого позичальником доходу у вигляді прощеного торгу до розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.
Акт перевірки від 24.10.2020 року направлено на адресу ОСОБА_1 та отримано останнім 31.01.2020 року, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі акта перевірки від 24.01.2020 року № 4022/04-36-33-05/ НОМЕР_1 головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наступні податкові повідомленні рішення:
Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими.
Податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В спірних правовідносинах податковим органом виконано обов`язок щодо направлення позивачу оригіналів податкових повідомлень-рішень.
Перевіркою встановлено порушення: несвоєчасна сплата ОСОБА_1 узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019-2020 роки. Відповідальність платника за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання передбачена 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Згідно з п.36.1 та п.36.5 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Як передбачено п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.
Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).
При цьому, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Пунктом 116.1 статті 116 Податкового кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
Відповідно до п.113.1, п.113.2 ст.113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори. Застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.113.3 ст.113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.
Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) визначено статтею 114 Податкового кодексу України.
Так, за приписами п.114.1 ст.114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Разом з цим, абз.1 п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому, відповідно до п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо:
- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;
- посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Вищенаведене підтверджується і змінами, внесеними у законодавство, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 7 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі №817/1670/16, від 01 квітня 2020 року №826/3035/17, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Зі справи вбачається, що податковим органом під час проведення перевірки встановлено порушення пп. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п. 168.2.1 п.168.2 ст.168 та з урахуванням п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165, п.167.1 ст.167, п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу № 2755 фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням у IV кварталі 2018 року 3 012 315,48 грн, як додаткове благо у вигляді основної суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитом.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2015 року у справі №210/5849/14ц встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявна заборгованість у розмірі 3 569 985, 86 грн, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 2738 480,16 грн, прострочена заборгованість по кредиту - 448772,44 грн, заборгованість по відсоткам за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року - 31 730,83 грн, заборгованість по відсоткам за період з 01.03.2015 року по 05.03.2015 року - 5666,12 грн, простроченої заборгованості по відсоткам - 276 527,30 грн, заборгованості по пені - 68 809,01 грн.

Судом встановлено, що податковим органом під час проведення перевірки, за результатами якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, нараховано податкові зобов`язання на анульований борг позивача у розмірі 3 012 315,48 грн., який складається з заборгованості по кредиту (тіло кредиту) та заборгованості по відсоткам, які у відповідності до норм податкового законодавства не можуть бути додатковим благом платника податку у повному розмірі, визначеному податковим органом в акті перевірки від 24.01.2020 року № 4022/04-36-33-05/ НОМЕР_1 .

Тобто, контролюючим органом було включено до суми, з якої вираховується податок на доходи з фізичних осіб, з анульованої банком заборгованості за кредитним договором не тільки доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а й проценти, прощені (анульовані) кредитором, що безумовно вказує на те, що база оподаткування, взята при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення визначена відповідачем всупереч приписів ПК України.

Висновки суду у даній справі є результатом оцінки наявних у його розпорядженні доказів.

У той же час, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку та їх перевірити, здійснити належний розрахунок, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення, у вигляді нарахування додаткових грошових зобов`язань.

Суд звертає увагу, що податковий орган зробив обґрунтовані висновки про наявність у позивача обов`язку щодо відображення анульованої суми борги у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, однак податковим органом перевищено повноваження стосовно визначення суми додаткового блага та в подальшому помилково визначені суми ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Таким чином, оподатковуваним доходом позивача може бути лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Суд зауважує, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення передбаченим у законі критеріям, не повинен підміняти контролюючий орган та перебирати на себе його повноваження щодо нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій в інших розмірах.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи та зважаючи на те, що сума грошового зобов`язання розрахована контролюючим органом неправильно, без встановлення складових усієї суми прощеної заборгованості за кредитом (спірна сума включає в себе, як основну суму кредиту, так і прощені проценти), суд робить висновок, що висновки зроблені посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки від 24.01.2020 року не відповідають нормам закону та є хибними, тому податкові повідомлення-рішення № , № від 21.02.2020 року, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно, суд вважає, що відсутні і підстави для задоволенні позовної заяви головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості в частині податкового боргу за податковими повідомленнями рішеннями № , № від 21.02.2020 року.

Позовна заява головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 720,58 грн підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу підлягає частковому задоволенню, зокрема, стягненню з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 720,58 грн, то відповідно до акту перевірки від 22.05.2020 року № 33021/04-36-56-40/ НОМЕР_2 , останній складається з несвоєчасної сплати ОСОБА_1 узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати фізичних осіб за 2019-2020 року. Доказів оскарження в судовому порядку відповідних нарахувань платником податків до суду не надано.

Стосовно тверджень ОСОБА_1 про оплату зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 23.06.2020 року № нарахованого штрафу з орендної плати фізичних осіб у розмірі 720,58 грн, то суд звертає увагу, що позовну заяву головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 720,58 грн подано до суду 02.07.2021 року, проте, штраф ОСОБА_1 сплачено 10.08.2021 року відповідно до квитанції № ПН 4823002 від 10.08.2021 року, тому такі кошти вважається надмірно сплаченими та ОСОБА_1 може скористатись правом на повернення цих коштів на свій рахунок або ж перерахувати їх у рахунок погашення грошових зобов`язань, що виникли по інших податках. Порядок такого повернення визначається статтею 43 Податкового кодексу України.

Щоб повернути чи перерахувати такі кошти, платник повинен звернутися до податкового органу з заявою, написаною в довільній формі. У цій заяві необхідно вказати суму та напрям повернення коштів (на поточний рахунок або ж в погашення грошових зобов`язань з інших платежів).

У разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум проводиться лише після повного погашення такого боргу платником податків.

З урахуванням вищенаведеного, судом не враховується сплата ОСОБА_1 нарахованого штрафу з орендної плати фізичних осіб у розмірі 720,58 грн та підстави скасування такого боргу відсутні.

Таким чином, позовна заява головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу підлягає частковому задоволенню, зокрема, стягненню з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 720,58 грн.

З урахуванням вищенаведеного, підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 21.02.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 7340,25 грн за визнання протиправними та скасування податкових повідомлень що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 11.08.2021 року.

Отже, оскільки судом зустрічна позовна заява задоволена, сплачений судовий збір ОСОБА_1 у розмірі 7340,25 грн підлягає поверненню останньому за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. ст. 77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути суму податкового боргу в розмірі 720,58 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Зустрічну позовну ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення головного управління ДПС у Дніпропетровській області № , № від 21.02.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) суму сплаченого судового збору у розмірі 7340,25 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук