Справа № 182/4203/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4203/21
Провадження № 2-а/0182/48/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.12.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Гавриленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського районного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та поліцейського Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Салюка Матвія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2021 року поліцейським Нікопольського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Салюком М.М. була складена Постанова серії БАБ № 106269, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 1 020 грн. 00 коп. Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необгрунтованою, незаконною і підлягає скасуванню з таких підстав. У постанові відповідач вказав, що він, керуючи автомобілем, здійснив зупинку транспортного засобу на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з доданою до нього табличкою 7.17, на якому дозволено зупинку тим транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю, при цьому, не мав при собі документів, що підтверджують інвалідність водія. Він категорично незгоден з притягненням його до адміністративної відповідальності з таких підстав. Він одразу повідомив інспектору, що є інвалідом 3 групи безстроково, має при собі відповідну довідку до акту огляду МСЕК, яку одразу пред`явив інспектору. Інспектор відмовився ознайомлюватись з довідкою та безпідставно склав постанову. Крім того, інспектор не надав доказів вчинення ним правопорушення. Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується Постановою Верховного Суду у справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 року. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У графі 7 Постанови, де вказуються додатки до Постанови, поліцейський не зазначив жодного доказу, в тому числі, технічного засобу. Відповідно до Постанови ВС від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. Приписами ч.3 ст.283 КпАП чітко передбачено імперативний обов`язок поліцейського щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також суд у вказаній Постанові звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на поліцейського. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 524/5536/17 та у справі № 295/3099/17. Поліцейський під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такни запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Крім того, згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи це, можна констатувати, що сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина скаржника у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях скаржника відсутній склад адміністративного правопорушення. Згідно ч.2 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ним були заявлені клопотання про надання доказів вчинення ним правопорушення та про необхідність залучення захисника, адже йому необхідно було професійний захист дипломованого юриста, який би зміг аргументовано відстояти його права. Ці клопотання поліцейський залишив взагалі без розгляду і знехтував його правами. Верховний Суд у Постанові від 18.02.2020 року по справі № 524/9827/3 6-а вказав, що ненадання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості скористатися допомогою адвоката є порушенням прав такої особи, а також порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст.276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП. В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 33 7/3389/16-а (2-а/337/154/2016). Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоював, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Згідно зі ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених статтею 247 КУпАП. За таких обставин вимушений звернутись до суду і просить постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 106269 від 27.06.2021 року скасувати.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачам було запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали надати до суду відзив на позовну заяву (а.с.20-21).

Відзив на позовну заяву надійшов лише від Нікопольського районного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.24-28), де зазначено наступне.

Згідно п.п.8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 222 КУпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, у тому числі, передбачених ч.6 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Так, 27.06.2021 року поліцейським Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Салюком М.М. виявлено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.6 ст.122 КУпАП, та винесено постанову серії БАБ № 106269, згідно якої прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 , який порушив п.6 ст.122 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 020гривень. Відповідно до ч.6 ст.122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), а так само створення перешкод водіям транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), у зупинці або стоянці тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Так згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, люди з обмеженими можливостями мають право водити машину, за умови, що їх стан дозволяє їм це робити. Для того, щоб проінформувати інших учасників руху, що даний транспортний засіб управляється інвалідом, використовуються спеціальні інформаційні знаки - «інвалід за кермом». Це жовтий квадрат, довжина сторони якого не менше 15 сантиметрів, схематичне зображення людини на візку. Вішати цю табличку на лобове або заднє скло свого автомобіля мають лише інваліди першої і другої групи. Також допускається його використання тими особами, які до таких не ставляться, але їм доводиться перевозити осіб з інвалідністю, наприклад, членів своєї сім`ї. Встановлення таблички «інвалід за кермом» проводиться виключно за бажанням самого власника машини. Виходячи з цього, відповідно до ч.6 ст.122 КУпАП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками, мають право люди з інвалідністю лише інваліди першої та другої групи. Отже, позивачем ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, він здійснив зупинку транспортного засобу, номерним знаком НОМЕР_1 , на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з доданою табличкою 7.17, на якому дозволено зупинку тим транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю. Позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи інвалідності, що дає право на пільги від Держави (освіта, проїзд, ліки та інше), це працездатна група інвалідності, проте, на паркувальне місце для інвалідів права не дає, так як він не є інвалідом першої чи другої групи (даний факт підтверджується самим позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві та додатках ). Таким чином, вважають, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП. При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вважають, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 88327 від 07.03.2021 року, відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Водночас, вважають, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 106269 від 27.06.2021 року, складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. За вказаних обставин просять у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій поліцейського Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Салюка М.М. та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серії БАБ № 106269 від 27.06.2021 року, яка винесена поліцейським Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Салюком М.М., стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КупАП - відмовити.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.34).

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився також. Надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив суд у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом встановлено, що 27 червня 2021 року на позивача ОСОБА_1 поліцейським Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Салюком М.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 106269 (а.с.32). В даній постанові зазначено, що 27.06.2021 року, об 11 год. 15 хв., ОСОБА_1 , в м.Нікополі по вул.Добролюбова, керуючи автомобілем ФІАТ ТІПО, д/н НОМЕР_2 , здійснив зупинку ТЗ на місці, що позначене дорожнім знаком 5.38 з доданою до нього табличкою 7.17, на якому дозволено зупинку для транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, при цьому не мав при собі документи, що підтверджують інвалідність водія, чим порушив п.8.4б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 122 КУпАП (а.с.32).

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксованому в автоматичному режимі.

Частино 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само, порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

У посвідченні серії НОМЕР_3 від 12.02.2013 року вказано, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 3 групи довічно.

Таким чином, Правилами дорожнього руху водіям-інвалідам, які керують автомобілями, надано можливість здійснювати зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з доданою до нього табличкою 7.17, на якому дозволено зупинку тим транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення ПДР (частини 1, 2, 3 і 6 ст.122).

За статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 251 КУпАП визначається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі дослідженого, вбачається, що водієм не доведено, що ним були належним чином виконані вимоги п.2.8. ПДР, зокрема, що його автомобіль був позначений розпізнавальним знаком "Інвалід", та він пред`явив документи, що підтверджують його статус інваліда. Однак, слід вказати наступне.

Стаття 8 КАС вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону. Під законом тут мається на увазі положення нормативно-правового акта. По-перше, закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість особі самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема, він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб`єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб`єктів владних повноважень (п.27 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 року 45).

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, особою з явними обмеженими можливостями, суд вважає необхідним застосувати принцип верховенства права при розгляді даної справи та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за зупинку на місці, що позначене дорожнім знаком 5.38 з доданою до нього табличкою 7.17, на якому дозволено зупинку для транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Однак, суд роз`яснює ОСОБА_1 недопустимість в подальшому зловживати своїми правами та необхідність дотримуватися вимог законодавства.

Керуючись статями 158-163, 267 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Нікопольського районного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та поліцейського Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Салюка Матвія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Салюка Матвія Миколайовича про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАБ № 106269 від 27.06.2021 року.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал