Справа № 420/16008/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивач не з`явився, представника відповідача Чакір В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ДАР до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АГРО-ДАР звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.05.2020 року між ТОВ «АГРО-ДАР» та юридичною особою - нерезидентом «BIO&NUT» S.R.L (Республіка Молдова) був укладений контракт №02, за умовами якого позивач купляє продукцію - обладнання. Пунктом 1.2 Договору встановлено, що загальна сума контракту становить 90000,00 євро.

За даною угодою Продавцем на адресу Позивача був відправлений товар. Декларант товару - ФОП ОСОБА_1 . По прибуттю на територію України декларантом до органу митного контролю була подана митна декларація № UA 500220/2021/001071 в митній декларації (графа 22 «валюта та загальна сума за рахунком») була зазначена вартість товару - 6000,00 євро (договірна вартість товару, яка зазначена в інвойсi).

За даною декларацією було заявлено до митного оформлення позивачем 2 партії товару (різної класифікації), як було зазначено в iнвойсi:

1) Насос об`ємний, ротацiйний, гвинтовий Mohno, модель PMS 20 FIS, бувший у використанні (код товару згiдно УКТЗЕД ) - вартість 3000,00 євро.

2) Промислове обладнання: ємності циліндрічні, вертикальні з сорочкою охолодження/нагріву, об`ємом 20 м3, бувші у використанні (код товару згідно УКТЗЕД ) - вартість 3000,00 євро.

Позивач зазначає, що до митної декларації були надані документи відповідно до ст. 53 МКУ на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Також позивач вказує, що декларантом був застосований перший метод визначення митної вартості у відповідності до вимог ст.57 МК України.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем прийнято 2 рішення про коригування митної вартості товару:

рішення про коригування митної вартості товару №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року - на товар №1/1 (Насос об`ємний, ротацiйний, гвинтовий Mohno, модель PMS 20 FIS, бувший у використанні (код товару згідно УКТЗЕД );

рішення про коригування митної вартості товару №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року на товар №2/1 (Промислове обладнання: ємності циліндричні, вертикальні з сорочкою охолодження/нагріву, об`ємом 20 м3, бувші у використанні (код товару згідно УКТЗЕД ).

Позивач не згодний з рішеннями про коригування митної вартості товарів, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач стверджує, що ним вірно у відповідності до вимог митного законодавства України визначена митна вартість товару, та на підтвердження розміру та документи, що містять інформацію щодо митної вартості складових митної вартості, яка узгоджується між собою та відповідає даним, зазначеним в митній декларації.

Також позивач зазначає, що твердження митниці про ненадання позивачем Специфікації не відповідає фактичним обставинам, оскільки специфікація надавалась митному органу, що підтверджується відповідними доказами.

Щодо зауважень відповідача, що код товару відрізняється від коду зазначеного в митній декларації країни відправника, позивач вказує, що відповідачем не надано жодних зауважень щодо вірності визначення кодів товару згідно УКТЗЕД у митній декларації.

Відповідачем не оспорюється вірність визначення позивачем коду товару, оскільки при митному оформленні серед іншого існує контроль правильності визначення коду товару згідно УКТЗЕД. Однак, жодного рішення про визначення іншого коду товару митним органом не приймалось, що свідчить про вірність класифікації позивачем імпортованого товару. Визначення коду товару в експортній декларації, на думку позивача, не має взагалi жодного значення для визначення декларантом коду товару в імпортнiй митній декларації.

Щодо зауважень відповідача про неналежне оформлення платіжних доручень, оскільки на платіжних дорученнях відсутня відмітка банківської установи позивач вказує, що платіжні доручення були проведені за допомогою системи електронних платежів та з електронним підписом.

Відносно зауважень митного органу щодо ненадання митному органу документів, перелік яких вказаний в п.4.7 договору, позивач зазначає, що договір встановлює права та обов`язки для сторін даного договору для покупця та продавця, та не регулює правовідносини між імпортером та митним органом щодо митного оформлення товару.

Крім того, позивач вказує, що ним були надані усі документи згідно з ч.2 ст.53 МК України для підтвердження митної вартості товару.

Також позивач зазначає, що зауваження відповідача щодо невідповідності технічної документації опису товару, є незрозумілим та необґрунтованим.

Позивач вважає, що технiчна документація має значення для фактичного використання обладнання кінцевим покупцем, оскільки містить відомості щодо експлуатація обладнання та ніяким чином не має значення для митного оформлення товару, зокрема визначення митної вартості товару.

Позивач звертає увагу суду, що вищезазначеною правовою нормою (ст.53 МК України), що містить перелік документів, які надаються митному органу на підтвердження митної вартості товару, не передбачений обов`язок надавати технiчну документацію на товар.

Ухвалою від 07.09.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07 жовтня 2021 року о 10:00 год.

Протокольною ухвалою від 07.10.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Протокольною ухвалою від 10.11.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 09 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою від 09.12.2021 року судом було замінено відповідача по справі з Одеської митниці Державної митної служби України () на його правонаступника Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631).

Представник відповідача у судовому засіданні 09.12.2021 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені адміністративного позову.

У судове засідання, призначене на 09.12.2021 року на 10 год. 00 хв., представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

08.12.2021 року до суду електронною поштою надійшла від представника позивача заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Від відповідача 07.10.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що адміністративний позов «АГРО-ДАР» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає відповідач, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці Держмитслужби подано митні декларації (МД) UA500220/2021/001071 вiд 19.04.2021 та № UA500220/2021/001099 вiд 21.04.2021.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митними деклараціями (МД) № UA500220/2021/001071 вiд 19.04.2021 та №UA500220/2021/001099 вiд 21.04.2021 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 ЕМД.

Відповідач зазначає, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарiв декларантом разом з митними деклараціями (МД) №UA500220/2021/001071 від 19.04.2021 та №UA500220/2021/001099 від 21.04.2021 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021, № UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021, а саме:

по МД №UA500220/2021/001071 від 19.04.2021, до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 № 02 (не повністю наданий, надано два листа), рахунок-фактура (інвойс) №2 від 07.04.2021 (відсутні банківські реквізити), платіжні доручення (без відмітки банківської установи), експортна декларація країни відправлення MD вiд 09.04.2021 №2090/2021/10099 (код товару відрізняється).

Надана технiчна документація, яка не відповідає опису товару який заявляється. У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжностi та не містять всiх відомостей, що пiдтверджують числові значення складових митної вартості товарiв, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарiв.

У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Таким чином, виникли достатні підстави вважати, на думку відповідача, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення.

По МД №UA500220/2021/001099 від 21.04.2021 до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 №02 (не повністю наданий, надано два листа), рахунок-фактура (інвойс) № 2 від 07.04.2021 (відсутні банківські реквізити), платіжні доручення (без відмітки банківської установи).

До митного оформлення на інші товари надався даний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 №02 (в пункті 1.1 зазначено, що покупець повинен прийняти та оплатити обладнання, яке зазначено в Специфікації №1 (відповідний документ не надано). Договором передбачено оплату в два етапи (10%, 90%) надано три операції оплати. Договором купівлі - продажу пунктом 4.7 передбачено перелік документів який повинен бути, але він не наданий митному органу. Платіжні доручення (без відмітки банківської установи).

У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вилив правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Таким чином,як вважає відповідач, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазнач недостовірні відомості, які потребують уточнення.

Відповідач зазначає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-V1, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанту про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Як вказує відповідач, додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Відповідач зазначає, що по МД №UA500220/2021/001071, 19.04.2021 вiд директора ТОВ "АГРО-ДАР" було отримано листа № 74 в якому повідомлено про відмову в наданні інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару проте розбіжності, що були виявлені не спростовано.

По МД №UA500220/2021/001099, 21.04.2021 від директора ТОВ "АГРО-ДАР" було отримано листа № 75 в якому було повідомлено про відмову в наданні інших додаткових документів для підтвердження митної вартості товару проте розбіжності, що були виявлені не спростовано.

Відповідач вказує, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) № UA500220/2021/001071 від 19.04.2021 та № UA500220/2021/001099 від 21.04.2021 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Як зазначає відповідач, за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ( ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею Держмитслужби прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021, № UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021.

Відповідач вважає, що у рішеннях про коригування митної вартості № UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021, № UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиноп автоматизованої інформаційної системи (ЄAIC), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1. 2. 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Одеською митницею Держмитслужби були видані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500220/2021/00013 від 20.04.2021, №UA500220/2021/00014 від 21.04.2021 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № UA500220/2021/001108 від 22.04.2021 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, зазначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що в ході здійснення своєї діяльності ТОВ АГРО-ДАР (покупець) уклало з ВІО&NUT S.R.L. (Республіка Молдова) договір купівлі-продажу №02 від 15.05.2020 року, за умовами якого продавець приймає на себе обов`язок продати, а позивач приймає на себе обов`язок прийняти та оплатити обладнання.

Відповідно до п. 4.6 договору купівлі-продажу №02 від 15.05.2020 обладнання було поставлене на умовах FCA (згідно Інкотермс 2010), тобто товар переходить у власність покупця на складі продавця.

Згідно з додатковою угодою від 30.12.2020 року до договору розрахунок за поставлений товар здійснюється до 30.06.2021 року (а.с.21)

15.02.2021 сторонами підписана Специфікація до Договору №2, якою визначені елементи обладнання його вид, назва, модель, рік випуску та інше.

Згідно з інвойсом №2 від 07.04.2021 року до договору №02 від 15.05.2020 року позивачу відправлено обладнання товар:

- мезги насос: POMPA MONO, модель PMS 20 FIS, виробництво Della Toffola, (Італія), рік виробництва 2012, 2 шт., ціна за одиницю - 1500,00 євро, загальна вартість 3000,00 євро.

2) ємність вертикальна для бродіння вина, виробництво Della Toffola, (Італія), рік виробництва 2012, об`ємом 20 м3, 2 шт., ціна за одиницю - 1500,00 євро, загальна вартість 3000,00 євро.

Декларантом до органу митного контролю подана митна декларація №UA500220/2021/001071 та №UA500220/2021/001099.

Митна вартість товарів визначена за основним (першим) методом, тобто за ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару відповідно до умов чинного законодавства України позивачем надані відповідачу наступні документи: пакувальний лист №2 від 07.04.2021; інвойс №2 від 07.04.2021; автотранспортна накладна №863291;декларація про походження товару №2 від 07.04.2021; платіжне доручення в іноземній валюті №6, №8, № 9; довідка про транспортні витрати б/н від 06.04.2021; зовнішньоекономічний Договір купівлі-продажу №02 від 15.05.2020; додаткова угода від 30.12.2020 до Договору купівлі-продажу №02 від 15.05.2020; специфікація б/н до Договору № 02 від 15.05.2020; брокерський договір б/н; договір-заява №060406 про перевезення від 06.04.2021; заява №070406 про перевезення від 07.04.2021; митна декларація країни відправлення MD 2090/2021/10099.

Проте відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року, №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року.

Крім того, на підставі зазначених рішень були винесені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500220/2021/00013 та №500220/2021/00014.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року зазначено, що для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 №02 (не повністю наданий, надано два листа), рахунок-фактура (інвойс) №2 вiд 07.04.2021 (відсутні банківські реквізити), платіжні доручення (без відмітки банківської установи), експортна декларація країни відправлення MD від 09.04.2021 № 2090/2021/10099 (код товару відрізняється), надана технічна документація, яка не відповідає опису товару який заявляється.

У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи та усунути недоліки.19.04.2021 від директора ТОВ"АГРО- ДАР" було отримано листа № 74 в якому було повідомлено про відмову в наданні інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару проте розбіжності, що були виявлені не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом

В рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року також зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості по товарам є більшим та становить: - товар №2 "Промислове обладнання: ємності циліндричні, вертикальні з сорочкою охолодження/нагріву, об`ємом 20м3 є більшим та становить 10,05 дол. США за кг нетто (МД від 11.07.2020 № UA500070/2020/224666) ніж заявлено декларантом 1,79 дол. США за кг.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року зазначено, що для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 № 02 (не повністю наданий, надано два листа), рахунок-фактура (інвойс) № 2 від 07.04.2021 (відсутнi банкiвськi реквізити), платіжні доручення (без відмітки банківської установи), експортна декларація країни відправлення MD від 09.04.2021 № 2090/2021/10099. До митного оформлення на iншi товари надався даний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 № 02 (в пункті 1.1 зазначено, що покупець повинен прийняти та оплатити обладнання, яке зазначено в Специфікації №1 (відповідний документ не надано). Договором передбачено оплату в два етапи (10%, 90%) надано три операції оплати. Договором купівлі-продажу пунктом 4,7 передбачено перелік документів який повинен бути, але він не наданий митному органу. Платіжні доручення (без відмітки банківської установи).

У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всiх відомостей, що підтверджують число значення складових митної вартості товарiв, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які пiдтверджують митну вартість товарів.

Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи та усунути недоліки.21.04.2021 від директора ТОВ"АГРО- ДАР" було отримано листа № 75 в якому було повідомлено про відмову в наданні інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару проте розбіжності, що були виявлені не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів, як ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так i після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року також зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості по товарам є більшим та становить: товар №1 насос об`ємний, ротаційний, гвинтовий Моhnо модель PMS 20 FIS, бувший у використані, рік випуску 2012 р - 2 шт. є більшим та становить 16,65 євро за кг нетто (МД від 26.08.2020 №UA100110/2020/606108) ніж заявлено декларантом 6,87 євро за кг нетто.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

ТОВ АГРО-ДАР сплатило додаткові суми держмита для випуску товарів у вільний обіг та звернулось до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, як ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формi пiд час здiйснення контролю правильностi визначення митної вартості цих товарів як до, так i після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповнi та/або недостовірні відомості про митну вартість товарiв, у тому числі невiрно визначено митну вартість товарів.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

Суд зазначає, що відповідач не навів жодного обґрунтування наявності підстав вважати, що надані позивачем документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Стосовно посилань відповідача, що зовнішньоекономічний договір (купівлі-продажу) від 15.02.2020 №02 не повністю наданий, а надано лише два листа, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідачем не вказано, які саме листи не були надані, оскільки разом із відзивом надано лише першу сторінку зовнішньоекономічного договору.

Крім того, суд зазначає, що відповідач посилається на пункт 4,7 договору, який знаходиться на його третій сторінці.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у картці відмови у переліку документів, які надавались позивачем, зазначено вказаний договір, та митним органом не було зроблено зауважень стосовно того, що він наданий у неповному обсязі.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях на те, що розбіжностями щодо митної вартості товару є те, що договором передбачено оплату в два етапи (10%, 90%), а надано три операції оплати; в пункті 1.1 зазначено, що покупець повинен прийняти та оплатити обладнання, яке зазначено в Специфікації №1 (відповідний документ не надано).

У відзиві не спростовані доводи позивача, що ним було підписано додаткова угода, в якій п.2.2 щодо оплати товару викладений у другий редакції, а саме, що розрахунок за товар здійснюється до 30.06.2021 року. Також не може бути підставою для витребування додаткових документів зазначення у договорі номеру специфікації, оскільки позивачем надана підписання сторонами специфікації до договору №02 від 15.05.2020 року без зазначення номеру, за якою ідентифікується обладнання. Наявність платіжних доручень без відмітки банківської установи не є безумовною підставою для не здійснення митного оформлення товару, оскільки позивачем здійснено електронні платежі з використаннням електронного цифрового підпису. Відповідачем не спростовано твердження позивача про сплату товару згідно з вказаними платіжними дорученнями.

Також суд зазначає, що твердження відповідача про ненадання позивачем специфікації не відповідає фактичним обставинам, оскільки специфікація надавалась митному органу, що підтверджується відповідними доказами, а саме карткою відмови.

Відносно посилань митного органу, що код товару відрізняється від коду в експортній декларації країни відправлення MD від 09.04.2021 № 2090/2021/10099, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних зауважень щодо вірності визначення кодів товару згідно УКТЗЕД у митній декларації, жодного рішення про визначення іншого коду товару митним органом не приймалось, що свідчить про вірність класифікації позивачем імпортованого товару.

Відносно того, що до митного органу не надано документів, перелік яких вказаний в п.4.7 договору, суд зазначає, що договір встановлює права та обов`язки для сторін даного договору для покупця та продавця, та не регулює правовідносини між імпортером та митним органом щодо митного оформлення товару.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання митного органу на те, що надана технічна документація, не відповідає опису товару, оскільки технічна не має значення для визначення митної вартості товару та жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості.

Будь-яких інших підстав для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначено.

Суд зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Проте такий сумнів не може ґрунтуватися на припущеннях; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та мотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товару підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС. При цьому відповідач посилається в рішенні на іншу МД не зазначаючи особливостей щодо товару, виробника, умов поставки.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року, №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДАР» є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ДАР (адреса: 138 км дороги Одеса-Рені, м. Татарбунари, Одеська область, 68100, ) до Одеської митниці (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000010/1 від 21.04.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500220/2021/000008/1 від 20.04.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ДАР судові витрати у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя В.В. Андрухів