Справа № 160/25520/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
за участі:
секретаря судового засідання Шимановської О.Є.
представника позивача Баркова С.Є.
представника відповідача Басан О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування наказів, -
14.12.2021 року Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
21.12.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом:
- заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО- ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
Зауважено, що зупинення дії вищенаведених наказів Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі ухвали суду не забороняє Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти дії щодо проведення планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», оскільки це питання законодавством не врегульоване.
Звернуто увагу на те, що на даний час контролюючим органом продовжується проведення планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» на підставі наказу 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК». Зазначено, що Акт перевірки та податкові повідомлення-рішення на адресу ПРАТ «ІНГЗК» станом на 21.12.2021р. не надходили.
Отже, представник позивача вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову як заборона Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спричинить значну шкоду заявнику та призведе до незворотних наслідків.
Ухвалою суду від 21.12.2021 року заяву про забезпечення адміністративного позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2021 року.
22.12.2021 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких зазначено, що вирішення заяви про забезпечення адміністративного позову у спосіб, про який просить позивач, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Також, відповідач вказує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі 816/228/17, суд зазначив, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову та просив заяву задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову заперечував та повідомив, що станом на 21.12.2021 року Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків не відомо про винесення судом ухвали від 17.12.2021 року та зупинку дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 261 Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ ІНГЗК.
Дослідивши доводи в обґрунтування заяви та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Заява про забезпечення позову відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як було встановлено з матеріалів справи та пояснень представників сторін під час судового засідання, фактична перевірка ПРАТ «ІНГЗК» на підставі Наказу від 09.08.2021 року №261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» завершена та на теперішній час тривають заходи з ознайомлення з її результатами. Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотанні ПРАТ «ІНГЗК» про заборону Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо проведення планової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на підставі наказу 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили необхідно відмовити, з огляду на завершення перевірки як такої.
Однак, при цьому на думку суду, вказаними діями податковий орган порушує вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року, грубо ігноруючи приписи Конституції України, ст. 14 КАС України, що вказує, як на думку суду, на необхідність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії на виконання Наказу від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», дію якого було зупинено ухвалою від 17.12.2021 року.
В цьому зв`язку твердження відповідача про те, що Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків моменту судового засідання не було відомо про вжиття судом заходів забезпечення позову спростовується доказами наявними в матеріалах справи, а зокрема копією листа представника позивача від 17.12.2021 року, яким відповідача було повідомлено про вжиття Дніпропетровським окружним адміністративним судом заходів забезпечення позову у справі. При цьому, вказаний лист направлено на офіційну адресу відповідача, правильність якої підтвердив в судовому засіданні представник відповідача.
Щодо посилання відповідача на постанову Великої палати Верховного Суду від 08.09.2021 року суд зазначає, що воно не може бути прийнято судом до уваги, оскільки доказів того, що наказ від 09.08.2021 № 261 Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ ІНГЗК» на теперішній час відповідачем реалізовано суду не надано, а відтак правовідносини не є подібними, та відповідна позиція Великої палати Верховного Суду не може бути застосовано під час розгляду даної справи.
Суд погоджується з позицією відповідача, що базується на позиції Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 640/6315/19 про те, що остаточні висновки відносно очевидної протиправності оскаржуваних рішень можуть бути сформульовані судом лише шляхом дослідження доказів по справі під час розгляду справи по суті, однак в даній ухвалі оцінку факту очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, суд не надає, оскільки позивач в своїй заяві від 21.12.2021 року не посилається на очевидну протиправність оскаржуваних наказів як підставу вжиття заходів забезпечення позову.
Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд враховує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», за яким останній звернувся до суду та призвести до порушення принципу обов`язковості судових рішень.
При цьому, суд зазначає, що забезпечення позову в цій справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише спрямоване на збереження існуючого становища позивача до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №813/112/18, від 27.03.2019 у справі №0440/5193/18, від 30.01.2020 у справі №460/607/19, відповідно до яких Верховний Суд висловив правову позицію щодо обґрунтованості вжиття судами заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про проведення перевірки. Так, Верховний Суд зазначив, що зміст положень статей 78,79 ПК України свідчить про те, що платник податків має право не погодитися з рішенням контролюючого органу про призначення перевірки та оспорити його в суді. Проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням зазначеного права платника податку. З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу контролюючого органу до ухвалення рішення в адміністративній справі відповідає предмету позову, є співмірним з позовними вимогами та не унеможливлює здійснення відповідачем покладених на нього положеннями ПК України функцій та повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що забезпечення позову є не тільки гарантією виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а й засобом запобігання порушення прав.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Суд також враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснив оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позивачем вимог щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, та необхідність вжиття заходів забезпечення позову з власної ініціативи.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною 8 статті 154 КАС України визначено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заборонити Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії на виконання Наказу від 09.08.2021 № 261 «Про проведення документальної планової перевірки ПРАТ «ІНГЗК», дію якого було зупинено ухвалою від 17.12.2021 року.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Суддя В.В. Кальник