Справа № 705/5695/21
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/5695/21
2-а/705/134/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Юрченко А.І.

за участю:

представника позивача Панасюка Р.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судового засідання в м. Умань адміністративну справу за позовом Уманського районного відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення за межі території України громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

22.12.2021 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся Уманський районний відділ Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення за межі території України громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові позивач посилається на те, що що 21 грудня 2021 року на адресу Уманського відділу УДМС України в Черкаській області надійшов лист № 5833 від 20.12.2021 року з державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92», в якому вказано, що 10.01.2021 з СВК № 92 звільняється громадянин Грузії ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 27.01.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва до 2 місяців арешту за ст. 395 КК України та на підставі ч.4 ст. 70 ККУ до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Обухівського районного суду Київської області від 06.12.2019 року, остаточно визначивши покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі. За інформацією з міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією «АРКАН» встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 18.12.2016 року по 17.12.2021 року державний кордон України не перетинав, з його слів він перетнув державний кордон України 03.12.2010 року, що також підтверджується печаткою про перетин кордону ОКПП Бориспіль в ксерокопії паспорта, та більше державний кордон України не перетинав. Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Враховуючи те, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за скоєння злочину 27.01.2020 року, він набув статусу порушника міграційного законодавства, оскільки перебував на території України на момент затримання з порушенням встановленого терміну перебування. Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. У відповідача відсутній паспортний документ, по якому він може самостійно здійснити виїзд з території України, також у гр. ОСОБА_1 відсутні документи які б надавали право законно перебувати на території України. Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП Облік іноземців та біженців, позивач з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, зареєстрованим на території України не значиться. На особистому рахунку іноземця кошти відсутні, законних джерел доходу в Україні не має. Інформація про працевлаштування іноземця відсутня. Згідно листа Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №497/22.7-04-03 від 23.11.2021 року, за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та народження дітей складених на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - не виявлено. Окрім того гр. ОСОБА_1 постійно порушує законодавство на території України, чим впливає на криміногенну обстановку, що підтверджується довідкою та характеристикою які надані Старобабанівською виправною колонією № 92. Засуджений ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), за час відбування покарання характерезується негативно, та посередньо. Допускає порушення режиму відбування покарання. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований за відсутністю бажання. До праці ставиться негативно. Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, за відсутністю бажання. 21.12.2021 року на адресу Уманського відділу УДМС у Черкаській області надійшов лист № 45/184 від УСБУ в Черкаській області, в якому зазначено, що за наявною в Управлінні СБУ інформацією громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 повертатися до Грузії не передбачає, а після звільнення з місць позбавлення волі планує переховуватися від Державної міграційної служби. При цьому, гр. ОСОБА_3 , є кримінальним авторитетом, так званим «смотрящим» серед ув`язнених СВК №92. Під час відбування покарання він неодноразово здійснював противоправні дії відносно інших ув`язнених. На шлях виправлення не став, планує і в подальшому займатися противоправною діяльністю на території України. Відповідач до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні самостійно не звертався, жодних інших документів не має. Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, здійснити виїзд з території України самостійно, та відсутні фінансові заощадження. Враховуючи вище викладене є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України та документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

В судовому засіданні представник позивача просив суд примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що має намір самостійно виїхати за межі України до Грузіїпісля звільнення з місця позбавлення волі, до призначеного судом покарання він проживав в м. Київ разом зі своєю співмешканкою, яка з ним дотепер підтримує відносини шляхом листувань, телефонних розмов, отримує від неї передачі та посилки.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, врахувавши процесуальну позицію сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до такого висновку.

Громадянин Грузії ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія» (№ 92), який 10 січня 2022 року звільняється з установи по відбуттю строку покарання, що підтверджується довідкою ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» від 20.12.2021 № 5833.

Відповідно до копії сторінки паспортного документа серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є громадянином Республіки Грузії, уродженцем м. Зугдіді Республіки Грузія, що він підтвердив у судовому засіданні.

Згідно листа Управління Служби безпеки України в Черкаській області № 45/184 від 20.12.2021., ОСОБА_1 залишати межі України та повертатися до Республіки Грузії не планує, а після звільнення з місця позбавлення волі, має намір переховуватися від Державної міграційної служби..

У відповідності до п. 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI), іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», в судовому засіданні не встановлено.

В силу вимог частини першої статті 26 Закону №3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (частина четверта Закону №3773-VI).

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

З аналізу наведених норм слідує, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отже, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Подібну правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №359/8674/16-а, від 28 лютого 2019 року у справі №754/2198/17, від 12.06.2020 року №754/2199/17.

Судом встановлено, що компетентним органом рішення про примусове повернення відповідача не приймалося.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачбуде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України та документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, вказує, що зареєстрованим на території України не значиться, тому його необхідно примусово видворити за межі країни. Проте відповідач у судовому засіданні пояснив, що має намір самостійно виїхати за межі України до Грузіїпісля звільнення з місця позбавлення волі, вказав, що до призначеного судом покарання він проживав в м. Київ разом зі своєю співмешканкою, яка з ним дотепер підтримує відносини шляхом листувань, телефонних розмов, отримує від неї передачі та посилки.

Ураховуючи, що компетентним органом рішення про примусове повернення відповідача не приймалось, позивачем не доведено факту того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, підстави для його видворення відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Уманського районного відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення за межі території України громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк із дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2021 року о 16 год. 30 хв.

Головуючий В.Л. Гудзенко