Справа № 420/13324/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13324/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, прийняте у складі суду судді Аракелян М.М. в місті Одеса, по справі за позовом Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби, які полягають у прийнятті рішення про визначення коду товару №UA-2021від 30.04.2021 року, яким виріб - Ковпак полімерний (верхня декоративна негерметична частина пробки для закупорювання коньячних пляшок) - діаметром 50, 4*18,2 мм. віднесено до коду товарів УКТ ЗЕД та про виставлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару і транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00350від 30.04.2021 року;

- скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару №UA-2021 від 30.04.2021 року, яким виріб - Ковпак полімерний (верхня декоративна негерметична частина пробки для закупорювання коньячних пляшок) - діаметром 50, 4*18,2 мм. віднесено до коду товарів, а також рішення про виставлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару і транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00350від 30.04.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року адміністративний позов Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару №UA-2021 від 30.04.2021 року, яким виріб - Ковпак полімерний (верхня декоративна негерметична частина пробки для закупорювання коньячних пляшок) - діаметром 50, 4* 18,2 мм. віднесено до коду товарів УКТ ЗЕД та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару і транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00350 від 30.04.2021 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 жовтня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, у які він просив суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40000 грн. та 30000 гривень витрат на проведення експертизи.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» судові витрати у сумі 17500 грн. на правничу допомогу адвоката та 15000 грн. витрат на проведення товарознавчої експертизи на замовлення ПП «Якість Плюс Сервіс».

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що консультація, вивчення та збір письмових доказів не є самостійною складовою витрат на правову допомогу, а має включатися до вартості послуг із підготовки відповідного процесуального документа, зокрема, позовної заяви. Апелянт зазначає, що витрати за надану правову допомогу у розмірі 17 800 грн. становлять майже 7,7 прожиткових мінімумів на працездатних осіб з 1 січня 2021 року, 2,9 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, а також мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за майже 493 годин роботи. Отже, на думку апелянта, витрати на правничу допомогу є завищеними, становлять надмірний тягар для позивача, а стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності та співмірності.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про незгоду з апеляційною скаргою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Щодо наявності правових підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на проведення експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи спірне питання у даній частині, суд першої інстанції встановив, що висновок експерта №588 від 26.08.2021р. відповідає вимогам ч.6 ст.104 КАС України, проте враховуючи положення ч.9 ст.139 КАС України суд вважає ці витрати не повністю пропорційними до предмету спору та частково необґрунтованими, тому частково покладає їх на позивача у сумі 15000 грн.

Відповідно до частини першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами першої - третьою статті 101 КАС України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини першої, шостої, сьомої статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Частиною першою статті 106 КАС України встановлено, що експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 137 КАС України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 КАС України). Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).

Таким чином КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Правова позиція з приводу відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони була висловлена Верховним Судом у постановах від 13 липня 2021 року у справі № 640/19089/20, від 10 червня 2021 року у справі №640/963/19 від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, замовлення експертизи відбулося за ініціативою позивача 06 липня 2021 року, тобто до відкриття провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження.

На користь такого висновку також свідчать норми частини восьмої статті 104 КАС України які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в позапроцесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Щодо наявності правових підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2021 року між позивачем та адвокатом Огороднійчуком Максимом Ігоревичем укладено Договір №16/06/21 про надання правової допомоги.

Згідно п.4.1 Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Згідно п.4.4 Договору попередня сума гонорару визначається із орієнтовного розрахунку вартості допомоги адвоката відповідно із додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Згідно Додаткової угоди від 16.06.2021р. витрати розраховуються 2500грн. на 1год. роботи адвоката.

Згідно п.4.5. остаточна сума гонорару визначається на підставі акту виконаних робіт, підписаного сторонами.

Згідно Акту приймання виконаних робіт від 19.10.2021 року загальний розмір гонорару складає 40000 грн., а адвокатом надано такі послуги:

Зустріч, консультація клієнта - 2 години - 5000 грн.;

Аналіз документів щодо правовідносин позивача та відповідача, збір та формування доказів, у тому числі щодо призначення судової експертизи- 15000 грн.;

Формування правової позиції та підготовка позовної заяви - 17500 грн.

Згідно платіжного доручення №185 від 16.06.2021 року позивачем перераховано адвокату 10000 грн., згідно платіжного доручення №3893 від 19.10.2021 року - 15000 грн., згідно платіжного доручення №305 від 15.07.2021 року-15000грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із отриманням правничої допомоги адвоката в сумі 40000,00 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Так, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, розглянута судами першої та апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вартість товару за митною декларацією склала 2556,85 грн. (а.с.9), а сума мита з розрахунку ставки 6,5% склала 166,20 грн., що є неспівмірним заявленій сумі гонорару до стягнення за рахунок відповідача.

До того ж, як вірно зазначає апелянт, консультація, вивчення та збір письмових доказів не є самостійною складовою витрат на правову допомогу, а має включатися до вартості послуг із підготовки відповідного процесуального документа, зокрема, позовної заяви.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

Отже, з огляду на зазначене та виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101, 104, 106, 132, 134, 139, 252, 292, 311, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву представника Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» () судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині заяву представника Приватного підприємства «Якість Плюс Сервіс» про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва