Справа № 460/6871/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2021 року м. Рівне №460/6871/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

Фермерське господарство "ЗАХАР - АГРО"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "ЗАХАР - АГРО" (надалі ФГ "ЗАХАР - АГРО", позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (надалі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2021 №01.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.04.2021 за результатами перевірки ФГ "ЗАХАР - АГРО" з питань достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість по декларації за лютий 2021 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, встановлено порушення п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п.198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищено податковий кредит на суму ПДВ 25 005 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за лютий 2021 р.) в сумі 25005 грн. 12.05.2021 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «В4» про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 25005 грн. Позивач вважає висновки контролюючого органу про фіктивність та безтоварність господарської операції з придбання товару (свиней живою вагою) від ТОВ «РОКО-М`ЯСО» 19.11.2019 на підставі видаткової накладної №РМ-0000052 безпідставними та необґрунтованими та вказує, що господарська операція підтверджена належно оформленими первинними документами. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві. За доводами відповідача, позивач здійснив лише формальне документування операції з придбання товару (свині живою вагою в кількості 37 голів) без її фактичного здійснення. Вважає, що в даної операції відсутня економічна виправданість та ділова мета. До перевірки не представлено товарно-транспортні накладні на перевезення племінних свиней від продавця - ТОВ «РОКО-М`ЯСО» до покупця - ФГ «ЗАХАР-АГРО», акти на вибуття тварин, ветеринарні свідоцтва форми №1 (зазначені в договорі №0000011 від 18.11.2019), ветеринарні картки, ветеринарні довідки та ветеринарно-санітарні паспорти на тварину, виданих державними ветеринарними інспекторами або уповноваженими чи ліцензованими лікарями ветеринарної медицини. Вказані факти, на думку відповідача, свідчать про нереальність (неможливість) проведених операцій по придбанню, відгодівлі та подальшої реалізації свиней. З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

17.09.2021 позивач подав відповідь на відзив, зазначивши, що він надав і контролюючому органу, і суду всі наявні первинні документи, які стосуються даних податкового обліку. Акти вибуття тварин, ветеринарні свідоцтва форми №1, ветеринарні картки, довідки та ветеринарно-санітарні паспорти на тварини, реєстраційні свідоцтва свиней та шляхові листи не є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а лише підтверджують стан тварин, тому їх відсутність не може свідчити про відсутність господарської операції.

Ухвалою від 29.10.2021 витребувано у Костопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини належним чином засвідчені копії ветеринарних свідоцтв та, за наявності, копії інших ветеринарних документів на тварин (свині), які видавалися в період з 01.11.2019 по 31.12.2019 Фермерському господарству "ЗАХАР - АГРО" (, м. Костопіль, вул. Степанська, 113) та Товариству з обмеженою відповідальністю "РОКО-М`ЯСО" (, с. Постійне, вул. Колгоспна, 20, Костопільський район).

Ухвалою від 29.10.2021 витребувано у Фермерського господарства "ЗАХАР - АГРО" додаткові докази: належним чином засвідчену копію ветеринарного свідоцтва, що було надане Фермерським господарством "ЗАХАР - АГРО" до податкової перевірки згідно з актом перевірки від 08.04.2021 № 2215/17-00-07-01/42093553; інформацію з Єдиного державного реєстру тварин (витяг) стосовно Фермерського господарства "ЗАХАР - АГРО" за період з 01.11.2019 по 31.12.2019.

18.11.2021 позивачем подано клопотання на виконання вимог ухвали суду, за змістом якого копія ветеринарного свідоцтва не може бути надана, оскільки такий документ не зберігається у ФГ «ЗАХАР-АГРО» через відсутність законодавчо закріпленого обов`язку з його зберігання.

08.12.2020 відповідачем подано додаткові пояснення, зміст яких є аналогічним відзиву на позовну заяву.

09.12.2020 від Костопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини надійшов супровідний лист та засвідчені копії документів на виконання вимог ухвали суду від 29.10.2021.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Матеріалами справи стверджено, що ФГ «ЗАХАР-АГРО» зареєстроване як юридична особа 26.04.2018, номер запису 1 598 102 0000 001302, місцезнаходження: 35000, Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вул. Степанська, буд. 113. Керівник ОСОБА_1 (а.с. 10-14).

Згідно з рішенням засновника №2 ФГ «ЗАХАР-АГРО» від 27.04.2018, акту приймання-передачі від 27.04.2018 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №127268039 від 12.06.2018 на праві власності позивачу належать нежитлові приміщення: свинарник площею 743,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64-67).

19.11.2019 між ТОВ «РОКО-М`ЯСО» (Продавець) та ФГ «ЗАХАР-АГРО» (Покупець) укладено договір №0000011, за умовами якого Продавець продає, а Покупець приймає та оплачує Товар, кількість, якість і ціна якого визначаються відповідними документами, які є невід`ємною частиною договору. Товаром є племінні свині. Товар вимірюється: по вазі кілограмах, по кількості в головах. Якість товару підтверджується ветеринарним свідоцтвом форми №1, яке Продавець при здійсненні поставки зобов`язаний передати Покупцеві (а.с. 44).

19.11.2019 між ТОВ «РОКО-М`ЯСО» (Продавець) та ФГ «ЗАХАР-АГРО» (Покупець) складено та підписано видаткову накладну №РМ-0000052 на продаж товару: свині живою вагою 37 голів вагою 3334 кг за ціною 45 грн з ПДВ за 1 шт. Всього на суму 150030,00 грн з ПДВ; підстава: Договір №РМ-0000011 від 19.11.2019 (а.с. 45).

19.11.2019 згідно банківської виписки ОСОБА_1 було поповнено статутний капітал ФГ «ЗАХАР-АГРО» на суму 150000,00 грн та перераховано 150030,00 грн ТОВ «РОКО-М`ЯСО» за придбання свиней згідно видаткової накладної №РМ-0000052 від 19.11.2019 (а.с. 46).

Доставка товару відповідно до товарно-транспортної накладної від 19.11.2019 та відповідно до умов договору здійснена транспортом покупця, позиченого ФГ «ЗАХАР-АГРО» у голови Господарства Захарчука М.В. на підставі договору позички від 19.11.2019 (а.с. 47-49).

За доводами позивача після придбання свиней Господарство в період з 19.11.2019 по 26.12.2019 здійснювало їх відгодівлю.

Відповідно до договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №1 від 18.11.2019 Господарством придбано відходи соєві для відгодівлі свиней у ФГ «ЕКО-БІФ», що підтверджується видатковою накладною №1 від 18.11.2019 та товарно-транспортною накладною №Р1 від 18.11.2019. Також, засновником та головою Господарства па підставі договору дарування від 18.11.2019, згідно прибуткової накладної №48 від 18.11.2019 безоплатно передано для ФГ «ЗАХАР-АГРО» відходи кукурудзи, сіль кам`яна та біодобавки. Вказані товари списані у виробництво кормів відповідно до акту списання товарів №2 від 19.11.2019 (а.с.50-55).

26.12.2019 між ФГ «ЗАХАР-АГРО» та ТОВ «ЕКСТРАСЕЙЛ» укладено договір купівлі-продажу №1/12, предметом якого були свині живою вагою. Кількість та ціна за одиницю і загальна вартість згідно укладеного договору вказується у видаткових накладних (а.с.56-57).

На виконання умов договору, відповідно до видаткової накладної №1 від 26.12.2019 ФГ «ЗАХАР-АГРО» реалізувало для ТОВ «ЕКСТРАСЕЙЛ» свині живою вагою в кількості 37 голів вагою 4255 кг, ціна без ПДВ 36,10 грн, на загальну суму 184326,60 грн, у т.ч. ПДВ 30721,10 грн (а.с.58).

Оплата за товар здійснена покупцем в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку за 26.12.2019 (а.с.59).

Відповідно до товарно-транспортної накладної №Р1 від 26.12.2019 доставку товару до покупця здійснено транспортом продавця, який позичений ФГ «ЗАХАР- АГРО» у голови Господарства Захарчука М.В. на підставі договору позички від 26.12.2019 (а.с. 60-63).

Суд встановив, що в період з 26.03.2021 по 01.04.2021 ГУ ДПС у Рівненській області на підставі наказу від 25.03.2021 №610-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФГ «ЗАХАР-АГРО» () з питань достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість по декларації за лютий 2021 року, яке визначене з урахуванням від ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено Акт перевірки №2215/17-00-07-01/42093553 від 08.04.2021 (а.с.15-28).

Висновками акту перевірки №2215/17-00-07-01/42093553 від 08.04.2021 встановлено порушення пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищено податковий кредит на суму ПДВ 25005 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за лютий 2021 року) в сумі 25005 грн (а.с.25).

25.04.2021 позивач подав заперечення до акта перевірки (а.с.29-34), за результатом розгляду яких висновки акту перевірки залишено без змін (а.с.35-41).

На підставі акта перевірки 12.04.2021 ГУ ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення №01 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 25005,00 грн, яке отримано позивачем 19.05.2021 (а.с.42-43).

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Також, згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.6 ст. 46 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські та інші звітності до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 185.1 ст.185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти приймання - передачі, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявністю всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту. Водночас наявність формально складених первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідної продукції.

Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Своєю чергою, необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їхнього реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника з метою штучного створення умов для формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку.

Таким чином, з метою дослідження фактичного придбання активів у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок поставки, специфіку предмету поставки, обсяги і зміст поставки, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій з придбання активів, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

У постанові Верховного суду від 06.04.2021 №820/3868/17 Верховний Суд зазначив, що за певних інших обставин первинні документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Але цього недостатньо. Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій.

З матеріалів справи вбачається, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено, що ФГ «ЗАХАР-АГРО» в бухгалтерському обліку господарства відображено господарські операції з придбання свиней в живій вазі від ТОВ «РОКО-М`ЯСО» на загальну суму 150030,00 грн, у т.ч. ПДВ 25005,00 грн.

Перевіркою встановлено, що вказана господарська операція була фіктивною та безтоварною, а також не мала економічної виправданості та ділової мети.

При проведенні перевірки встановлено, що позивачем до перевірки не представлено акти на вибуття тварин, ветеринарні свідоцтва форми №1 (зазначені в договорі №0000011 від 18.11.2019), ветеринарні картки, ветеринарні довідки та ветеринарно-санітарні паспорти на тварин, виданих державними ветеринарними інспекторами або уповноваженими чи ліцензованими лікарями ветеринарної медицини, що підтверджують ветеринарно- санітарний стан тварин (згідно ст.1 Закону України «Про ветеринарну медицину»), відомості переміщення - реєстраційні свідоцтва свиней (п.3 ст.1 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин»), шляхові листи; документів щодо списання ПММ на транспорт (власний/орендований). Станом на момент можливого придбання свиней, можливої відгодівлі та продажу, ФГ «ЗАХАР-АГРО» в порушення Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» не зареєструвало (ідентифікувало) тварин - свиней в Агентстві з ідентифікації та реєстрації тварин, що унеможливлює законне проведення будь-яких дій (відгодівля, продаж, тощо) з тваринами.

За доводами відповідача, наведеними в акті перевірки та у відзиві на позов, всі вищеперераховані факти (як з правової точки зору - відсутність нормативно-дозвільної документації, так і з фактичної - відсутність реальних можливостей (умов) придбання, відгодівлі та продажу свиней), свідчать про нереальність (неможливість) проведених операцій по придбанню, відгодівлі та подальшої реалізації свиней.

Водночас, позивач вважає, що зазначені відповідачем документи не є первинними документами у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому їх відсутність не може свідчити про непідтвердження даних податкового обліку. Також позивач доводить той факт, що законодавством не передбачено обов`язку позивача зберігати ветеринарні свідоцтва, тому, на його думку, їх відсутність не свідчить про безтоварність господарської операції з придбання свиней.

Оцінюючи вищенаведені доводи сторін та встановлені судом обставини справи, суд виходить з таких міркувань.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 Договору №0000011 від 19.11.2019, укладеного між позивачем та ТОВ «РОКО-М`ЯСО», якість товару підтверджується ветеринарним свідоцтвом форми №1, яке Продавець при здійсненні поставки зобов`язаний передати Покупцеві.

Таким чином, як вимогами чинного законодавства, так і умовами Договору №0000011 від 19.11.2019 передбачено обов`язок Продавця передати Покупцю документ, який підтверджує якість товару, в даному випадку ветеринарне свідоцтво форми №1.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ветеринарну медицину» від 25.06.1992 №2498-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ветеринарні документи - документи дозвільного характеру, до яких належать міжнародний ветеринарний сертифікат, ветеринарне свідоцтво, ветеринарна картка, ветеринарна довідка та ветеринарно-санітарний паспорт на тварину, видані державними ветеринарними інспекторами або уповноваженими чи ліцензованими лікарями ветеринарної медицини, що підтверджують ветеринарно-санітарний стан тварини, якість та безпечність продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, патологічного матеріалу та кормів.

Ветеринарне свідоцтво - разовий документ, виданий державним ветеринарним інспектором, що підтверджує ветеринарно-санітарний стан партії тварин, продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, кормів тваринного та рослинного походження, включаючи обов`язкове зазначення результатів лабораторних досліджень та ветеринарно-санітарного статусу території (потужності) походження, а для тварин - засвідчення проведення вакцинації та діагностичних досліджень.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про ветеринарну медицину» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд за тваринами, що переміщуються поза межами потужностей (об`єктів), де вони утримувалися, здійснюється відповідними державними органами ветеринарної медицини.

Державні ветеринарні інспектори та офіційні ветеринарні лікарі контролюють дотримання вимог щодо ідентифікації, обігу та переміщення тварин, включаючи ветеринарні документи, які вимагаються при переміщенні чи транспортуванні тварин.

Система реєстрації тваринницьких потужностей (об`єктів), система ідентифікації тварин та порядок ведення обліку даних про переміщення тварин повинні давати можливість чітко ідентифікувати тварин і відстежувати потужності (об`єкти) їх походження, переміщення та обігу.

Навантаження, розвантаження або перевантаження тварин на транспортний засіб дозволяється тільки в тих місцях, які мають потужності, що відповідають ветеринарно-санітарним заходам.

Обіг тварин, які захворіли на хворобу, що підлягає повідомленню, або щодо яких є підозра про захворювання на таку хворобу, забороняється. Будь-які переміщення тварин можуть здійснюватися лише з дозволу відповідного головного державного ветеринарного інспектора.

Переміщення неідентифікованих тварин або тварин без відповідних ідентифікаційних, ветеринарних та інших супровідних документів забороняється.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про ветеринарну медицину» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) одержання ветеринарних документів для переміщення тварин, продукції тваринного походження, інших об`єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду здійснюється з метою охорони території України від занесення хвороб тварин з території інших держав або карантинних зон та захисту населення від хвороб, спільних для тварин і людей, а також недопущення наявності залишкових кількостей ветеринарних препаратів та забруднюючих речовин у продуктах тваринного походження і кормах.

Об`єкти державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, крім випадків, встановлених цим Законом, супроводжуються такими ветеринарними документами:

1) міжнародні ветеринарні сертифікати (для країн СНД - ветеринарні свідоцтва форми N 1, N 2 та N 3) - при переміщенні за межі України;

2) ветеринарні документи: ветеринарні свідоцтва (для України - форми N 1, N 2) - при переміщенні за межі території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, міст (крім харчових продуктів тваринного та рослинного походження для споживання людиною);

3) ветеринарні довідки - при переміщенні в межах району.

Ветеринарні документи включають також ветеринарні картки та/або ветеринарно-санітарні паспорти на тварин.

Видача відповідних ветеринарних документів на корми з метою державного ветеринарно-санітарного контролю здійснюється виключно у таких випадках:

за запитом особи, яка здійснює переміщення такого об`єкта державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду;

якщо вимога про наявність відповідного ветеринарного документа передбачена зовнішньоекономічним договором (контрактом);

якщо вимога про наявність відповідного ветеринарного документа передбачена законодавством держави-імпортера або надання такого документа вимагають компетентні органи держави-імпортера.

На підставі п. 2.2 Правил заповнення, зберігання, списання ветеринарних документів та вимог до їх обліку, затверджених наказом Міністерство аграрної політики та продовольства України від 01.08.2014 №28, при відправленні товарів чи при переміщенні тварин автомобільним транспортом ветеринарний документ передається водію (експедитору) як додаток до товарно-транспортних документів з подальшою передачею його одержувачу в пункті призначення.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Таким чином, оскільки вимогами Закону України «Про ветеринарну медицину» передбачається обов`язкова наявність ветеринарних свідоцтв/ветеринарних довідок під час переміщення тварин, і такий обов`язок випливав із договору №0000011 від 19.11.2019, укладеного між позивачем та ТОВ «РОКО-М`ЯСО», позивач зобов`язаний зберігати такі ветеринарні свідоцтва/довідки для цілей податкового обліку на підставі п. 44.3 ст. 44 ПК України протягом не менш як 1095 днів.

А тому, відсутність таких документів у позивача на момент проведення перевірки ставить під сумнів реальність господарської операції з придбання свиней у ТОВ «РОКО-М`ЯСО».

Разом з тим, з метою встановлення обставин видачі ТОВ «РОКО-М`ЯСО» ветеринарних свідоцтв для переміщення свиней ФГ «ЗАХАР-АГРО», судом ухвалою суду від 29.10.2021 було витребувано у Костопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини належним чином засвідчені копії ветеринарних свідоцтв та, за наявності, копії інших ветеринарних документів на тварин (свині), які видавалися в період з 01.11.2019 по 31.12.2019 Фермерському господарству "ЗАХАР - АГРО" (, м. Костопіль, вул. Степанська, 113) та Товариству з обмеженою відповідальністю "РОКО-М`ЯСО" (, с. Постійне, вул. Колгоспна, 20, Костопільський район).

За інформацією, яка надійшла від Костопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини супровідним листом 09.12.2021, протягом 01.11.2019 31.12.2019 ветеринарних свідоцтв та інших ветеринарних документів ФГ «ЗАХАР-АГРО» не видавалось. ТОВ «РОКО-М`ЯСО» видавались ветеринарні свідоцтва форми №1 в кількості 6 шт.

Як встановлено судом при дослідженні ветеринарних свідоцтв форми №1, які видавались ТОВ «РОКО-М`ЯСО» у період з 01.11.2019 по 31.12.2019, жодне з них не видавалось для подальшого переміщення тварин для ФГ «ЗАХАР-АГРО», а видавались для подальшого забою у ФГ «Поляна», забою у с. Городок, забою у ТОВ «Трейд-Компані Груп» та забою в с. Городок.

Також судом враховано, що в порушення вимог ст. 15, 32 Закону України «Про ветеринарну медицину», позивачем не було оформлено ветеринарні свідоцтва на переміщення свиней для ТОВ «Екстрасейл» на підставі договору №1/12 від 26.12.2019, оскільки, як повідомлено Костопільською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в перівод 01.11.2019 31.12.2019 ветеринарні свідоцтва та інші ветеринарні документи ФГ «ЗАХАР-АГРО» не видавалось взагалі.

Разом з тим, Закон України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» від 04.06.2009 № 1445-VI визначає організаційні і правові засади ідентифікації та реєстрації тварин з метою одержання оперативної та надійної інформації про поголів`я тварин щодо статі, віку, породи та їх місцезнаходження для поліпшення управління і прогнозування ринків продукції тваринництва та контролю за епізоотичною ситуацією в Україні.

Згідно з визначеннями, наведеними в п. 1-3, 6, 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону, господарство - будівлі, споруди, ферми, будь-яке інше місце на території України, де перебувають, розводяться та утримуються тварини, проводиться їх продаж, забій, утилізація, штучне осіменіння, організовуються виставки тварин та власником якого може бути будь-яка юридична або фізична особа;

Єдиний державний реєстр тварин - електронна база даних про ідентифікованих тварин, їх власників/утримувачів, господарства, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж таких тварин;

ідентифікаційні документи - документи встановленого зразка, що видаються на тварину (паспорт великої рогатої худоби, паспорт коня, реєстраційне свідоцтво свиней, реєстраційне свідоцтво овець/кіз);

Переміщення - процес, результатом якого є зміна господарства, в якому перебуває тварина, або зміна її власника/утримувача;

Реєстрація - внесення до Єдиного державного реєстру тварин даних про ідентифіковану тварину, її власника/утримувача, господарство, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» дія цього Закону поширюється на юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням тварин, проводять їх продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки тварин.

Об`єктом ідентифікації та реєстрації є сільськогосподарські тварини - велика рогата худоба, коні, свині, вівці, кози (ч. 1 ст. 4 Закону).

Частина 3 статті 5 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» встановлює, що юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з продажу тварин, надання послуг зі штучного осіменіння та організовують виставки тварин, зобов`язані: подавати для реєстрації дані про господарства, що займаються продажем тварин, наданням послуг зі штучного осіменіння та організацією виставок тварин; вести облік тварин; здійснювати продаж, проводити виставки і штучне осіменіння лише ідентифікованих та зареєстрованих тварин.

Переміщення юридичними та фізичними особами тварин, які не відповідають вимогам законодавства про ідентифікацію та реєстрацію тварин, забороняється.

Згідно інформації, наданої Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 12.11.2021 №1807/9-11, відповідно до даних інформаційної системи «Єдиний державний реєстр тварин» станом на 10.11.2021 відомості про переміщення, забій, утилізацію, загибель та падіж тварин всіх видів тварин (вівці, велика рогата худоба, кози, свині, коні, товарні свині) ФГ «ЗАХАР-АГРО» та ТОВ «РОКО-М`ЯСО» за період з 01.09.2019 по 01.03.2020 у Реєстрі тварин відсутні.

Також у реєстрі тварин відсутня інформація про наявність тварин у ТОВ «Екстрасейл» (код 42992467), оскільки дане товариство не зареєстроване в Реєстрі тварин як власник тварин.

Також суд враховує, що згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин», юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов`язані: подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин; ідентифікувати усіх тварин у господарстві; вести облік усіх тварин у господарстві, в тому числі щодо їх народження, ідентифікаційних номерів, усіх переміщень тварин між господарствами, а також про забій, утилізацію та падіж тварин; зберігати відомості про тварину протягом трьох років після її смерті (забій, падіж, утилізація) або переміщення її з господарства; здійснювати переміщення тварин з ідентифікаційними документами; подавати дані до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, про усі переміщення тварин, надходження нових тварин у господарство, а також забій, утилізацію, падіж тварин протягом 5 робочих днів з дати таких дій або подій; проводити забій, утилізацію лише ідентифікованих та зареєстрованих тварин.

З наданої позивачем довідки про присвоєння реєстраційного номера господарству вбачається, що ФГ «ЗАХАР-АГРО» зареєструвало своє господарство в Агентстві з ідентифікації і реєстрації тварин тільки 21.07.2020, що додатково підтверджує факт відсутності проведення в реальності операції з придбання у ТОВ «РОКО-М`ЯСО» свиней в кількості 37 голів у листопаді 2019 року, подальшої відгодівлі та продажу даних свиней ТОВ «Екстрасейл».

Зважаючи на наведене вище у сукупності, суд вважає, що доводи позивача про реальність господарських операцій з придбання свиней у ТОВ «РОКО-М`ЯСО» у листопаді 2019 році не підтверджуються достатніми доказами.

Згідно зі статтею 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 у справі № 580/2490/19 зазначив, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Крім того, однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції.

Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Для правильного вирішення спору необхідно з`ясувати характер та зміст операцій, які стали підставою для виникнення у позивача права на формування даних податкового обліку; дослідити первинні документи, встановити відповідність критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт, що дозволить встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції; встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його контрагентами, перевірити наявність у товариства ділової мети під час здійснення відповідних господарських операцій та відповідно до встановлених обставин зробити мотивований висновок.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, докази, витребувані за ініціативою суду, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідач діяв обґрунтовано та розсудливо, у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням всіх обставин. Доводи позивача не спростовують правомірності оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень та не дають суду підстав для його скасування. Отже, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Фермерського господарства "ЗАХАР - АГРО" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фермерське господарство "ЗАХАР - АГРО" (вул. Степанська,113, м. Костопіль, Рівненська область, 35000. ЄДРПОУ/РНОКПП 42093553)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 21 грудня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко