Справа № 480/2269/21
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 480/2269/21

адміністративне провадження № К/9901/45028/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року (суддя Глазько С.М.) та

постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (колегія у складі суддів Мельнікової Л.В., Бегунца А.О., Рєзнікової С.С.)

у справі № 480/2269/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

22.03.2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФ України в Сумській області; відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.12.2020 № 28 про відмову у переводі її із пенсії за віком, що призначена згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII);

- зобов`язати ГУ ПФ України в Сумській області зарахувати до страхового стажу, що надає їй право на призначення пенсії державного службовця, період роботи з 02.08.1983 до 31.01.1989 та перевести її на пенсію державного службовця.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 28.05.2021 відмовив у задоволенні позову.

Позивач оскаржила зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.09.2021 змінив мотиви ухвалення рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021.

05.12.2021 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 09.12.2021 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 17.05.2021 № 607/5615/17 та законодавство, чинне у період з 1983 до 1989 рр., а саме: ст. 78 Конституції України, ст. 1 Закону УРСР «Про вибори до місцевих рад народних депутатів Української РСР», ст. 11 Закону УРСР від 31.10.1980 № 1048-X «Про обласну раду народних депутатів Української РСР». Суд апеляційної інстанції застосував норми Закону України від 07.12.1990 № 533-ХІІ «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», що не поширюється на спірні правовідносини. Управління громадського харчування Сумського облвиконком Головного управління громадського харчування Міністерства торгівлі УРСР виконувало завдання та функції держави, отримувало заробітну плату за рахунок державних коштів; до 1989 року вона працювала у зазначеному Управлінні на посаді інженера-технолога, яка не підлягає класифікації посад державної служби, а є прирівняною до таких посад. На 01.05.2016 вона обіймала посаду державного службовця та з урахуванням періоду роботи 1983-1989 рр. мала стаж роботи 12 років 4 місяців, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». Також покликається на виняткове значення для неї цієї справи.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі покликається на обставину, визначену у п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, проте у порушення абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України не вказує, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 17.05.2021 № 607/5615/17.

Суд зауважує, що у касаційній скарзі мають наводитися мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України.

Зазначене не позбавляє позивача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 480/2269/21.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач В.М. Кравчук