Справа № 600/1572/21-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 600/1572/21-а
адміністративне провадження № К/9901/45377/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кашпур О.В.,
суддів Радишевської О.С, Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, від 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення лютого 2017 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 08 грудня 2020 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30 січня 2017 року по 08 грудня 2020 року в сумі 176709,77 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця за який здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року, а в період з 01 березня 2018 року по 08 грудня 2020 року із застосуванням березня 2018 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доході населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення лютого 2017 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця - січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця - січень 2008 року.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовлено.
За апеляційною скаргою відповідача, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року, залишено без змін рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року.
08 грудня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, від 19 листопада 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України Про запобігання корупції (на час розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, позивач позбавлений можливості спростувати обставини встановленні у рішенні суду апеляційної інстанції, а справа має виняткове значення для скаржника.
Суд відхиляє такі доводи відповідача з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження відповідач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики цієї справи із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Суд відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами висновків щодо застосування норм права, які викладені Верховним Судом у постановах від 17 вересня 2020 року у справі №420/1207/19, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17 відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами а - г цієї норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, від 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко