Справа № 200/6441/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року справа №200/6441/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Сухов М.Є., за участю представника позивача Харченко О.О., представника відповідача Денисової О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 200/6441/20-а (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.), складене у повному обсязі 16 липня 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2020 року Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків ДПС про:

визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування пені за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 140 601 00)» в сумі 2 443 189,37 грн та зобов`язання відповідача здійснити коригування в інтегрованій картці позивача за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ( код платежу 140 601 00)» шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 2 443 189, 37 грн;

визнання протиправними дій відповідача щодо розподілу сплачених грошових коштів в інтегрованій картці позивача за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ( код платежу 140 601 00)» в сумі 2 443 189, 37 грн на оплату (зарахування на погашення (оплату)) пені та зобов`язання відповідача здійснити корегування в інтегрованій картці позивача за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ( код платежу 140 601 00)» шляхом розподілу, а саме: виключення (зменшення) зарахованих в рахунок оплати пені грошових коштів в сумі 2 443 189, 37 грн та зарахування (збільшення) вказаних коштів в сумі 2 443 189, 37 грн в рахунок оплати податкових зобов`язань;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19 березня 2020 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 886 116,96 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 19 березня 2020 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 886 116,96 грн. Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків ДПС щодо нарахування пені за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ( код платежу 140 601 00)» в сумі 180 370, 81 грн. Зобов`язано Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП: 44131658, місцезнаходження: вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, Харківська область, 61052) здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (, місцезнаходження: вул. Південна, буд. 1, м. Краматорськ, Донецька область, 84313) за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 140 601 00)» шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 180 370, 81 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що пеня нарахована позивачу правомірно на суми простроченої заборгованості (податкового боргу). Відтак, вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 лютого 2020 року Офісом великих платників податків ДПС проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року, за результатами якої складено акт № 136/28-10-54-10-06/03361075 від 25 лютого 2020 року.

В акті перевірки зазначено, що за відомостями податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» самостійно визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 9 097 782 грн зі строком сплати 30 травня 2016 року включно;

станом на 30 травня 2016 року на інтегрованій карточці числилася заборгованість у розмірі 15 601 273, 35 грн;

30 травня 2016 року поступили кошти за платіжними дорученнями на суми 1 000 000 грн та 11 520, 48 грн, які зараховано до сплати заборгованості з податку на додану;

станом на 30 травня 2016 року на інтегрованій карточці виникає заборгованість у розмірі 23 687 534, 87 грн (15 601 273, 35 грн + 9 097 782 грн 1 000 000 грн - 11 520, 48 грн); суму заборгованості викладено судом з урахуванням математичної описки, допущеної в акті перевірки, та письмових пояснень відповідача від 15 березня 2021 року;

31 травня 2016 року поступили кошти за платіжними дорученнями на суми 1 500 000 грн та 21 183, 26 грн, які зараховано до сплати заборгованості з податку на додану;

станом на 31 травня 2016 року на інтегрованій карточці виникає заборгованість у розмірі 22 166 351, 61 грн (23 687 534, 87 грн - 1 500 000 грн - 21 183, 26 грн); суму заборгованості викладено судом з урахуванням математичної описки, допущеної в акті перевірки, та письмових пояснень відповідача від 15 березня 2021 року;

постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а стягнуто заборгованість у розмірі 22 166 351, 61 грн з податку на додану вартість;

ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а (у редакції ухвали про виправлення описки від 18 вересня 2017 року) розстрочено виконання постанови суду про стягнення 22 166 351, 61 грн з податку на додану вартість строком на 60 місяців шляхом погашення боргу за узгодженим сторонами графіком: у період з серпня 2016 року по червень 2021 року - 369 439, 19 грн щомісячно, у липня 2021 року 369 439, 40 грн;

29 серпня 2016 року в інтегрованій карточці відображено зменшення боргу на суму 22 166 351, 61 грн;

податковий борг за податковою декларацією з податку на додану за квітень 2016 року обліковувався в інтегрованій картці за період з 31 травня 2016 року по 29 серпня 2016 року (91 день);

станом на 12 листопада 2019 року переплата становить 215 644, 22 грн;

12 листопада 2019 року сторонами вносяться зміни до графіку розстроченого боргу, за яким 12 листопада 2019 року товариство повинно сплатити 1 107 646, 17 грн основного платежу та 671, 40 грн пені;

12 листопада 2019 року поступили кошти за платіжними дорученнями на суми 1 108 317, 57 грн;

12 листопада 2019 року сума боргу у розмірі 1 107 646, 17 грн основного платежу була погашена за рахунок переплати та коштів за платіжним дорученням на 215 644, 22 грн та 892 001, 91 грн відповідно; сплата пені відбулась 20 та 26 листопада 2019 року шляхом зарахування від`ємного значення у зменшення боргу за декларацією та платіжним дорученням;

податковий борг за податковою декларацією з податку на додану за квітень 2016 року сплачено з простроченням на 1 261 день;

станом на 06 грудня 2019 року переплата становить 4, 54 грн;

06 грудня 2019 року сторонами вносяться зміни до графіку розстроченого боргу, за яким 06 грудня 2019 року товариство повинно сплатити 3 322 938, 17 грн основного платежу та 2 014, 40 грн пені;

06 грудня 2019 року поступили кошти за платіжними дорученнями на загальну суму 3 324 951 грн;

06 грудня 2019 року сума боргу у розмірі 3 322 938, 17 грн основного платежу та 2 014, 40 грн пені були погашені за рахунок коштів за платіжними дорученнями;

податковий борг за податковою декларацією з податку на додану за квітень 2016 року сплачено з простроченням на 1 285 днів.

За цих обставин актом перевірки встановлено несвоєчасну сплату 12 листопада та 06 грудня 2019 року узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 4 430 584, 68 грн (1 107 646, 17 грн + 3 322 938, 17 грн) за податковою декларацією з податку на додану за квітень 2016 року та порушення у зв`язку з цим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 березня 2020 року № про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 886 116, 96 грн, що становить 20% від погашеної суми боргу, на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Вказане податкове повідомлення-рішення за результатами оскарження в адміністративному порядку рішенням Державної податкової служби України від 26 травня 2020 року залишено без змін.

02 червня 2020 року це рішення отримано позивачем, що підтверджується реєстраційним штампом вхідної кореспонденції на копії цього рішення (т. 2, а. с. 59).

Предметом зазначеного спору є нарахування (визначення) відповідачем в інтегрованій картці платника податку пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що контролюючим органом частково правильно обрахована пеня на підставі вимог статтею 129 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.156 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Стаття 126 Податкового кодексу України в редакції, чинній на день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, визначала відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків.

Відповідно до пункту 126.1 вказаної статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: […]; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року зі строком сплати 30 травня 2016 року включно з простроченням більш ніж на 30 календарних днів підтверджується постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а про стягнення податкового боргу і витягом з інтегрованої картки платника за період з 12 листопада 2019 року по 06 грудня 2019 року.

Відтак передумовою нарахування штрафу є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Разом з тим граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

За змістом абзацу 2 пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи, що граничний строк сплати грошових зобов`язань за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року закінчився 31 травня 2016 року, то граничний строк проведення камеральної перевірки та застосування штрафів припадає на 31 травня 2019 року, що свідчить про проведення позивачем камеральної перевірки 25 лютого 2020 року та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення про застосування штрафних санкцій від 19 березня 2020 року поза межами 1095-денного строку.

Відтак, висновок суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19 березня 2020 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 886 116,96 грн. є правомірним.

При аналізі та застосуванні статті 102 Податкового кодексу України судом врахована усталена правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 826/11626/15, від 05 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі № 824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.

Згідно з підпунктом 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01 січня 2017 року, оскільки підстави нарахування пені виникли до цієї дати), після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (підпунктом «а» 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України)

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1. пункту 129.3. статті 129 Податкового кодексу України).

Разом з тим обставини цієї справи свідчать, що податковим органом пеня нарахована без врахування правила 90 календарних днів, передбаченого підпунктом 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України, а саме з 31 травня 2016 року, а тому таке нарахування є протиправним та підлягає вилученню із індивідуальної картки платника в частині нарахування пені за період з 31 травня 2016 року по 28 серпня 2016 року.

На вимогу суду відповідачем надано розрахунок пені з урахуванням правила 90 календарних днів, обчислений з 29 серпня 2016 року (а. с. 80 т. 3).

За відомостями цього розрахунку розмір нарахованої пені до перерахунку (лівий стовпчик) становив 2 443 189, 35 грн (602 330, 67 грн + 1 840 858, 68 грн). Позивачем визначено розмір пені 2 443 189, 37 грн. Різницю в 02 копійки судом віднесено на користь позивача, оскільки вона відповідає даним інтегрованої карточки (а. с.170 т. 1) і вважає вірним суму в розмірі 2 443 189, 37 грн.

Розмір нарахованої пені після перерахунку (правий стовпчик) становить 2 262 818, 56 грн (557 237, 97 грн + 1 705 580, 59 грн).

Різниця між 2 443 189, 37 грн та 2 262 818, 56 грн становить 180 370, 81 грн. Отже, пеня в розмірі 180 370, 81 грн підлягає вилученню із індивідуальної картки платника з підстав, викладених вище, пеня в розмірі 2 262 818, 56 грн нарахована правомірно.

Вказане є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Офісу великих платників податків ДПС щодо нарахування пені за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ( код платежу 140 601 00)» в сумі 180 370, 81 грн та зобов`язання Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 140 601 00)» шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 180 370, 81 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог учасниками судового розгляду не оскаржене, тому, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, не є предметом апеляційного перегляду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 200/6441/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 200/6441/20-а залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 20 грудня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко