Справа № 380/11229/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

справа №380/11229/21

провадження № П/380/11385/21

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представника позивача Давидович А.В.,

представника відповідача Підгайний О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати Вимогу ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4646-52 від 26.04.2021 щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків по ФОП ОСОБА_1 , шляхом списання (анулювання, закриття тощо) боргу (недоїмки).

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №380/3492/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4646-52У від 08.11.2019. 15.05.2021 позивачем отримано нову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4646-52 від 26.04.2021, яка ґрунтується на тих самих даних, які були предметом судового розгляду у вказаній вище судовій справі. Вважає, що повторне нарахування заборгованості та формування наступної вимоги є просто безпідставним та протиправним, а тому така вимога підлягає скасуванню. Вимога від 15.05.2021 оскаржене в адміністративному порядку, однак відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги позивача. Також зазначає, що зі змісту вимоги та відповіді відповідача на скаргу позивача, підстав для нарахування абсолютно одинакові, що дає право позивачу просити застосувати норму ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України. З огляду на наведене просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 13.07.2021 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу десятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою суду від 02.09.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив.

01.10.2021 за вх. № 71643 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідно до інформації з електронного кабінету платника податку, ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична-особа підприємець в Головному управління ДПС у Львівській області. 23.03.2020 знятий з обліку. Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати єдиний внесок незалежно від отриманого доходу у розмірі не меншому мінімального страхового стажу. Вказав, що при виставленні вимоги про сплату боргу контролюючий орган діяв у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до інтегрованої картки платника податку для фізичних осіб-підприємців, станом на 31.03.2021 у позивача обліковується недоїмка по єдиному внеску у розмірі 31371,56 гривень. Щодо рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.20202 у справі №380/3492/20, зазначив, що таке виконано в повному обсязі. Однак зауважив, що позивач не звертався до суду із позовною вимогою про виключення заборгованості з інтегрованої картки платника.

Ухвалою суду від 13.10.2021 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

У зв`язку з перебування головуючої судді у відпустці, судове засідання призначене на 02.11.2021 не відбулось.

У судовому засіданні, яке відбулось 02.12.2021 судом ухвалено відкласти розгляд справи на 16.12.2021 для подання додаткових доказів у справі.

16.12.2021 розгляд справи відкладено на 21.12.2021 для долучення додаткових доказів.

У судовому засіданні 21.12.2021 представником позивача долучено до матеріалів справи довідки, якими підтверджується сплату позивачем ЄСВ у період з 01.09.2014 по 30.11.2020, з 01.11.2020, копію трудової книжки позивача, витяги з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо особи ОСОБА_1 .

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

12.01.2006 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 50.2 - технічне обслуговування та ремонт автомобілів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 23.03.2020 знятий з обліку.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 08.11.2019 прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4646-52У, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 26 539,26 грн.

Відповідач направив вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4646-52У від 08.11.2019 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення на адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 79058 м. Львів вул. О.Кошиця 9/54, однак поштове відправлення повернулося на адресу відповідача з відміткою установи зв`язку «Повернуто за терміном зберігання».

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4646-52У від 08.11.2019.ю

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №380/3492/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4646-52У від 08.11.2019 у розмірі 26 539 (двадцять шість п`ятсот тридцять дев`ять тисяч) гривень 26 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 140/419/20 - без змін.

26.04.2021 Головним управлінням ДПС України у Львівській області винесено вимогу №Ф-464-52 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ у розмірі 31371,56 гривень.

Згідно з розрахунком боргу за позивачем станом на 21.04.2020 рахується борг щодо сплати єдиного соціального внеску на суму 31371,56 грн. Вказане також підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

Не погоджуючись з вимогою від 26.04.2021 №Ф-464-52 про сплату боргу (недоїмки), позивач оскаржив таку в адміністративному порядку 18.05.2021, в якій просив повідомити причини та підстави невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №380/3492/20 та списати усі заборгованості по сплаті податків в статусі фізичної особи-підприємця, у зв`язку з припиненням господарської діяльності.

За результатами розгляду такої скарги позивача, Державною податковою службою України листом від 23.06.2021 №/М/99-00-09-03-01-09, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №380/3492/20 виконано. Разом з тим повідомлено, що судом не зобов`язано вчиняти будь-які дії щодо змін в інтегрованій картці платника податків по ФОП ОСОБА_2 . Додатково повідомлено, що до 01.01.2021 законодавство про єдиний внесок не містило умов за яких, зокрема фізичні особи-підприємці одночасно були найманими працівниками, звільнялися від сплати єдиного внеску, а отже, такі були платниками єдиного внеску на загальних підставах.

Вважаючи таке рішення ДПС України необґрунтованим, а вищевказану вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2021 №Ф-464-52 протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) спірні правовідносини регулюються в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, згідно із визначенням, викладеним у підпункті 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення поняттю «працівник». Згідно з цією нормою це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

На підставі пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI та підпункту 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини 1 статті 7 цього Закону).

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України вы09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для правового висновку про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З урахуванням встановлених обставин та зазначених нормативно-правових положень можна дійти висновку, що особа, яка провадить незалежну діяльність, зокрема, підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець і зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Згідно з долучених до матеріалів справи, зокрема, довідки вих. №2012/2021 від 20.12.2021 за підписом директора ТзОВ « 112 Україна» та головного бухгалтера Крупа Т.М., судом встановлено, що у період з 01.09.2014 по 30.11.2020, позивач працював на посаді майстра виробничої дільниці на основному місці праці і за нього сплачувались усі обов`язкові податки та платежі в бюджет, зокрема ЄСВ в розмірі не менше, ніж законодавчо визначений.

Крім цього, відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_3 , вбачається, що з 01.12.2020 позивач працює на посаді майстра виробничої дільниці на основному місці праці і за нього сплачуються усі обов`язкові податки та платежу в бюджет, зокрема ЄСВ в розмірі не менше ніж 22% від законодавчо визначеної мінімальної заробітної плати.

Вказане підтверджується також записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (сторінки 14-15 трудової книжки).

Також сплата єдиного соціального внеску за спірний період підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`якового державного соціального страхування.

Крім цього, факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю « 112 Україна» встановлений в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №380/3492/20, що відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказування.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, які свідчать, що позивач був найманим працівником і роботодавець сплачував за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що не заперечується відповідачем, доказів отримання позивачем у відповідний період доходів від провадження господарської діяльності індивідуально судом не встановлено, суд дійшов висновку, що наявність факту реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця не є доказом здійснення підприємницької діяльності позивачем та отримання від такої діяльності доходу. Окрім того, таке встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили у справі № 380/3492/20.

Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, проте не отримував дохід від неї.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-4646-41 від 26.04.2021, оскільки виплату соціальних внесків за позивача здійснює роботодавець.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків по ФОП ОСОБА_1 , шляхом списання (анулювання, закриття тощо) боргу (недоїмки) є похідною від першої вимоги, а також взаємодоведеною з врахуванням мотивів суду щодо задоволення першої позовної вимоги.

У Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422 зазначено, що інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку № 422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Пунктом 2 розділу 2 Порядку № 422 встановлено, що розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17) , від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року (справа № 826/9288/18), від 30 листопада 2021 у справі № 300/3157/20.

За встановлених обставин справи, оскільки суд прийшов про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-4646-41 від 26.04.2021, а також встановлення судом відсутності у позивача обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок, також, дане підтверджено встановленим у рішенні суду у справі за участю позивача № 380/3492/20, яке набрало законної сили, то в даному випадку суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області вилучити з обліку інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 31371,56 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу, зобов`язання до вчинення дій - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4646-52 від 26.04.2021.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в інтегровану картку платника податків, шляхом вилучення з інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 31371,56 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.12.2021.

Суддя Сподарик Н.І.