Справа № 520/19047/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

21 грудня 2021 р. №520/19047/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар`єнко Л.М., розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (вул. Пушкіна, буд. 34, м. Богодухів, Харківська область,62103) про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, у наданні ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги;

- визнати протиправною бездіяльність Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, яке полягає у не наданні ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги;

- зобов`язати Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про надання безоплатної первинної правової допомоги ОСОБА_1 від 06.09.2021 р. та надати чітку відповідь на поставлене питання у зверненні про надання безоплатної первинної правової допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача адвокат Уманець А.І. зазначив, що позивач звернувся з заявою про надання безоплатної первинної правової допомоги. Проте, відповідач листом фактично відмовив позивачу, зазначивши, що він не може давати правову оцінку ситуації, тому що в своїй діяльності керується і діє виключно на підставі чинного законодавства України. Представник позивача адвокат Уманець А.І. вважає, що відповідач протиправно не надав безоплатну первину правову допомогу, оскільки відповідач є органом виконавчої влади та, на думку адвоката Уманця А.І., суб`єктом який має надавати безоплатну первинну правову допомогу.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, про безпідставність обґрунтувань, викладених у відзиві на позов.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся на адресу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України з заявою від 06.09.2021р., в якій просив надати безоплатну первину правову допомогу відповідно до п.1 ч.2 ст.7 ЗУ "Про безоплатну первинну правову допомогу" з наступного питання: «до якої відповідальності я би притягувався проходячи дійсну військову службу в Демократичній Республіці Афганістан отримавши поранення, контузію або травму у 1980 році у випадку, якщо моє поранення та контузія є наслідком: дій противника в районі ведення бойових дій при виконанні мною військового обов`язку».

Відповідачем була надана відповідь від 16.09.2021 року №477 (а.с.7) на вказане звернення, в якій зазначалось, що оскільки запитувана інформація стосується подій 1980 року, які відбулися, чи могли б відбутися на території іншої держави та ґрунтується на припущеннях, вона не належить до компетенції Богодухівського РТЦК та СП. Також, відповідач зазначив, що він не може давати правову оцінку зазначеній ситуації, тому що в своїй діяльності керується і діє виключно на підставі чинного законодавства України, покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством - не допускається.

Позивач не погодився із вказаною відповіддю та звернувся до суду з позовом.

По суті спірних правовідносин судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про безоплатну правову допомогу» відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються у такому значенні: безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування; 3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи; 5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що для розгляду звернення позивача про наданням первинної допомоги, питання яке у ньому ставиться має бути віднесено до компетенції відповідного органу, до якого таке звернення надіслане.

Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, визначено, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Згідно з п. 86 п. 3 Положення про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, основними завданнями Міноборони є, зокрема: здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони.

При цьому, Територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу викладених норм права, вбачається, що п.1 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» розповсюджується на відповідача та відповідач є суб`єктом надання безоплатної первинної правової допомоги.

Відповідно до ч. 4. ст.10 Закону органи виконавчої влади у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення.

Відповідно до ч.2 ст.7 вказаного закону - безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок.

Відповідно до ч. 5. ст. 10 Закону, якщо у зверненні особи міститься лише прохання про надання відповідної правової інформації, така правова допомога надається не пізніше п`ятнадцятиденного терміну з дня отримання звернення.

Відповідно до ч. 7 ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, до якого надійшло звернення особи, такий орган протягом п`яти календарних днів повинен надіслати це звернення до відповідного органу та повідомити про це особу, яка подала звернення.

Суд зазначає, відповідачем звернення позивача не було передано до іншого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування.

Водночас, відповідач у своїй відповіді зазначає, про те, що надання відповіді на вказане позивачем питання не входить до його компетенції.

Проте, аналіз вказаних норм свідчить, що належним суб`єктом розгляду звернення позивача є саме Міністерство оборони України.

Водночас, згідно зі ст. 6-1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» до системи надання безоплатної правової допомоги належать: 1) координаційний центр з надання правової допомоги; 2) суб`єкти надання безоплатної первинної правової допомоги; 3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок; 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. (ст. 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»)

Статтею 17 Закону України «Про інформацію» визначено, що правова інформація - це будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо.

Джерелами правової інформації є Конституція України, інші законодавчі і підзаконні нормативно-правові акти, міжнародні договори та угоди, норми і принципи міжнародного права, а також ненормативні правові акти, повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи, інші джерела інформації з правових питань.

Судом встановлено, що позивач в своїй заяві сформував питання шляхом припущення, а саме: «До якої відповідальності я би притягувався, проходячи дійсну військову службу в Демократичній Республіці Афганістан отримавши поранення, контузію або травму у 1980 році у випадку, якщо моє поранення та контузія є наслідком: дій противника в районі ведення бойових дій при виконанні мною військового обов`язку».

При цьому, із тексту заяви зрозуміло, що позивач не вимагає надання визначених Законом України «Про безоплатну правову допомогу» правових послуг.

Тобто, предметом звернення є можливі події, які могли б статися з ним в минулому на території іншої держави, а саме : «...до якої відповідальності я би притягувався проходячи дійсну військову службу в Демократичній Республіці Афганістан...у 1980 році..».

Постановою Верховного Суду України від 23.06.2021 року №420/2752/20 зазначено, що мета безоплатної первинної правової допомоги полягає в інформуванні особи про її індивідуальні права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань.

Звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною 2 статті 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», має бути пов`язано із забезпеченням реалізації індивідуально виражених прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення (п.18, п.19 Постанови).

Твердження представника позивача, що звернення саме у контексті отримання правової допомоги, на поставлене питання, від відповідача, у позивача виникла б можливість реалізувати своє право на призначення одноразової грошової допомоги, суд вважає помилковим, оскільки позивачу первинно була потрібна інформація - до яких архівних установ йому потрібно звернутись з запитом, щоб реалізувати його вимоги, про що сам зазначив представник позивач.

З аналізу чинного законодавства України, зокрема ч.1 ст.17 "Про інформацію", суд приходить до висновку, що питання, порушене позивачем у заяві - відповідає критеріям вказаним у зазначеній статті, оскільки стосується правопорядку та правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, у наданні ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги; визнання протиправною бездіяльність Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, яке полягає у не наданні ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги - задоволенню не підлягають.

Водночас, статтею першою Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі Закон України №393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до положень статті 5 Закону України №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Як передбачено статтею 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Таким чином, враховуючи викладене позовні вимоги щодо зобов`язання Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про надання безоплатної первинної правової допомоги ОСОБА_1 від 06.09.2021 р. та надати чітку відповідь на поставлене питання у зверненні про надання безоплатної первинної правової допомоги - не підлягають задоволенню, оскільки позивач із вказаним питанням мав би звернутись в порядку ЗУ "Про звернення громадян", який визначає інший порядок розгляду вказаних заяв, до Міністерства оборони України.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.