Справа № 300/2553/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2021 р. справа № 300/2553/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні перевірки відповідача щодо додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки виявлено порушення вимог законодавства, за наслідками яких створюється реальна загроза життю та здоров`ю людей. З метою усунення порушень та забезпечення безпеки життю та здоров`ю людей, позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) автозаправної станції фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначила, що порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлені в акті перевірки, вона визнає та розуміє, що вказані порушення створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а тому на підтвердження усунення порушень надає суду відповідні документи.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України, справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
На підставі наказу №НС-10/54 від 21.04.2021 «Про проведення позапланових заходів» та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) №2007/09-17 від 26.04.2021, посадовими особами Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку автозаправної станції фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 щодо додержання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було встановлено ряд порушень, які висвітлені та зафіксовані в акті за №33 від 12.5.2021, зокрема:
1. Пожежний щит не доукомплектовано необхідним протипожежним інвентарем (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2x2 - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.) (п. 3.11. розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014р. №1417 (далі - Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
2. Приміщення АЗС не обладнані системами протипожежного захисту (п. 1.2 розділу V Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417; ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»);
3. До роботи на АЗС допущено осіб, які не пройшли навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму та мають про це відповідне посвідчення (п. 10.1 розділу VI Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
4. АЗС не захищено від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (п. 1.21 розділу IV Наказ МВС від 30.12.2014 р. №1417);
5. Не проведено заміри опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (п.1.20 розділу IV Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
6. З працівниками АЗС не проводяться інструктажі з питань пожежної безпеки (п. 15 розділу II Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
7. На об`єкті відповідним документом (наказ, інструкція тощо) не встановлений протипожежний режим (п. З розділу II Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
8. Для відкривання і закривання пробок металевої тари, проведення робіт з обслуговування та ремонту технологічного обладнання у вибухопожежонебезпечних зонах АЗС не забезпечено інструментом з металу, що не утворює іскор (п. 10.11 розділ VI розділ VI Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
9. АЗС не оснащено гучномовним зв`язком (п.10.5 розділу VI Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
11. Не представлено акти очистки резервуарів (п. 24 розділ VII Наказ Міністерства палива та енергетики від 24.12.2008 року № 658);
12. Допускається експлуатація АЗС за наявності ритвин на оперативних майданчиках в районі паливороздавальних колонок (п. 30 розділ VII Наказ Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 № 658);
13. АЗС не обладнано заземлювальним пристроєм для приєднання до автоцистерн під час зливання палива (п.10.8 розділу VI Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
14. АЗС не забезпечено зовнішнім протипожежним водопостачанням (п. 2.1. розділу V Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);
15. На АЗС не вивішені на видимих місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки (п. 10.4 розділу VI Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417).
За результатами перевірки, Управління ДСНС в Івано-Франківській області винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 12.05.2021 за №26, яким вимагалось вжити заходи по усуненню порушень виявлених перевіркою.
Як вбачається з позовної заяви, наявність зазначених порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки стали підставою для звернення позивача з даним позовом.
На переконання контролюючого органу саме вищезазначені порушення створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Згідно статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа (частина 4 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).
Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
Згідно статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
У відповідності до статті 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Згідно частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до Указу Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013 «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).
ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.
ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).
Таким чином, ГУДСНС в Івано-Франківській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки визначені статтею 68 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України однією із підстав для звернення в такому випадку до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.
Згідно з частиною 2 цієї статті Кодексу повне або часткове зупинення об`єктів і надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення об`єктів і надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Частиною 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України визначено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Враховуючи те, що заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
Згідно положень пункту 2 частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.
Ааналізуючи положення частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, суд також приходить до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають небезпечні чинники (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
В ході розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що згідно поданого відзиву на позов фізична особа-підприємець ОСОБА_1 погоджується з виявленими порушення пожежної безпеки, та відповідно до долучених до відзиву документів, виявлені порушення усунуто, а саме:
1. Доукомплектовано пожежний щит необхідним пожежним інвентарем до якого входять: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 х 2 м - 1 шт., гаки - 3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт, що підтверджується фотознімками (а.с. 40-43).
2. Забезпечено встановлення та проведення технічного обслуговування автоматичної пожежної сигналізації, на підтвердження чого відповідачем долучено копію договору на технічного обслуговування протипожежної сигналізації та оповіщення про пожежу №96.07.21 від 12.07.2021, укладеного з ТОВ «Фенікс-ІФ», експертним висновком з питань оцінки протипожежного стану від 14.07.2021 року (а.с. 44-45, 81).
3. Всі працівники АЗС пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки із отриманням відповідного посвідчення, що підтверджується договором про навчання посадових осіб з питань пожежної безпеки №П-71/6 від 17.06.2021 року, актом про проведення вказаних навчань від 18.05.2021 року та відповідними посвідченнями про проходження навчання з питань пожежної безпеки за №№40, 41, 42 від 18.05.2021 року (а.с. 46-49).
4. АЗС захищено від попадання блискавки, а саме встановлено блискавковідвід, що підтверджується фотознімком (а.с. 50).
5. Проведено заміри опору ізоляції, що підтверджується протоколами від 16.06.2021 року №17 та №18, рахунком-фактури №2021/220/111909 від 07.06.2021 року та договором про виконання робіт (а.с. 51-54).
6. З працівниками АЗС проведено інструктажі з питань пожежної безпеки, що підтверджується копією наданого журналу (а.с. 55, 65).
7. Відповідними наказами встановлено протипожежний режим (а.с. 65).
8. АЗС забезпечено інструментом з металу, який не утворює іскор, що підтверджується фотознімками (а.с. 56).
9. Придбано та влаштовано на АЗС гучномовний зв`язок, що підтверджується фотознімками (а.с. 66-68).
10. Надано акти очищення резервуарів №1 та № 2 від 15.07.2021 року (а.с. 69-72).
11. засипано ритвини на оперативних майданчиках в районі паливороздавальних колонок, що підтверджується фотознімками (а.с. 58-60).
12. АЗС обладнано заземлювальним пристроєм для приєднання до автоцистерн під час зливання палива, що підтверджується фотознімком (а.с. 14).
13. Забезпечено АЗС зовнішнім протипожежним водопостачанням, що підтверджується фотознімком (а.с.64).
14. Вивішено на АЗС на видимих місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки, про що свідчать наявні в матеріалах справи фотознімки (а.с.67, 85).
Таким чином порушення, які зазначені позивачем та на його переконання створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей усунуті відповідачем.
Окрім цього до матеріалів справи також додано копію Експертного висновку з питань оцінки протипожежного стану від 14.07.2021 року, відповідно до якого зазначено, що приміщення обладнано автоматичною установкою пожежної сигналізації, контрольно приймальний прилад ВАРТА обслуговується у ТОВ «Фенікс-ІФ», сигнал від ППКП виведено на пульт централізованого спостереження ТОВ «ВЕНБЯЕСТ», первинні засоби пожежогасіння знаходяться у справному стані, в наявності існтукція про заходи пожежної безпеки. Також вказано, що грубих порушень вимог діяючих протипожежних норм та правил, що можуть спричинити виникнення пожежі або перешкодити евакуації людей при пожежі не виявлено (а.с. 81).
Таким чином, на час прийняття рішення судом, не підтвердженим залишаються зазначені у приписі порушення щодо придбання необхідної кількості піноутворювача, розроблення встановленим порядком декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки та розробки плану локалізації та ліквідації аварії на об`єкті підвищеної небезпеки.
Однак, за відсутності документального підтвердження усунення вищевказаних порушень, на переконання суду, долучені до матеріалів справи докази свідчать про своєчасне усунення практично всіх порушень вимог законодавства зазначених у приписі.
Застосовуючи у спірних правовідносинах поняття «порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей» суд зазначає таке.
Ні Кодекс цивільного захисту України, ні Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не містить в собі юридичне визначення «конкретних обставин, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей», переліку відповідних «небезпечних чинників», «порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки», наявність яких створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Дана категорія понять є оціночною, у зв`язку з чим трактування «загрози життю та здоров`ю людей», що створюється певним порушенням у сфері пожежної безпеки, повинно визначатися контролюючим органом і судом в кожному конкретному випадку окремо.
Пунктом 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено термін пожежна безпека, за змістом якого це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей у сфері пожежної безпеки слід пов`язувати з обставинами і небезпечними чинниками, які безпосередньо можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній же повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення у сфері пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У Рішенні від 2 листопада 2004 №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Враховуючи наведене, право відповідача на експлуатацію будівель та приміщень можна вважати «майном» в сенсі статті 1 Першого протоколу, при цьому захід реагування у вигляді повної заборони експлуатації цього майна, який позивач вимагає застосувати до відповідача, є обмеженням такого права, а тому воно повинно застосовуватись з урахуванням принципів обґрунтованості та пропорційності.
З огляду на це, оцінюванню підлягає питання, а саме: чи є захід реагування співмірним до мети його застосування; чи таке втручання у права відповідача буде пропорційним; чи буде в такий спосіб досягнутий справедливий баланс між інтересами відповідача та публічними інтересами.
Метою застосування цього заходу є відвернення ймовірного настання для невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров`ю людей, але їх настання є вірогідною подією.
У зв`язку з цим, суд вважає обраний позивачем захід реагування таким, що не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, з урахуванням усунення відповідачем значної кількості виявлених порушень, а отже суд не вбачає підстав для висновку про те, що саме у такий спосіб буде досягнуто справедливого балансу між публічними інтересами та інтересами відповідача.
Системно аналізуючи положення частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, суд також приходить до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд чи окремих приміщень.
У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
Суд звертає увагу на те, що у даному випадку порушення, які залишились не усунутими відповідачем самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж. Крім того, судом не встановлено, що такі порушення що стосуються придбання необхідної кількості плівкоутворюючого піноутворювача, розроблення встановленим порядком декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки та розробка плану локалізації та ліквідації аварії на об`єкті підвищеної небезпеки, за умови фактичного усунення відповідачем решти суттєвих порушень, викликають необхідності застосування судом заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації певних будівель, споруд і приміщень відповідача.
Так, всі інші порушення на час вирішення справи відповідачем усунуті, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Водночас суд зазначає, що встановлені вищезазначені обставини справи не свідчать про відсутність обов`язку відповідача щодо необхідності усунення всіх порушень, які залишились, а позивач не позбавлений можливості проведення контрольної, повторної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет усунення порушень, вказаних в акті та приписі.
Підтримання позивачем вимоги про повну заборону експлуатації автозаправної станції фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за умови наявності у відповідача на момент розгляду та вирішення даної справи, необхідних протипожежних засобів, обладнання і устаткування, автоматичної системи пожежної сигналізації, на переконання суду, не є належним та співмірним заходом реагування, обраним позивачем у спірних правовідносинах.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем захід реагування, який має бути застосований судом до відповідача не відповідає критеріям законності і пропорційності у зв`язку із надлишковим характером способу захисту публічного інтересу та з урахуванням усунення відповідачем більшої частини суттєвих порушень, та практично всіх порушень, що на переконання контролюючого органу створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області () адреса: вул. Франка, 6, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.