Справа № 140/10811/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10811/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СИД ВЕСТ КОМПАНІ до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» (далі - ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ, позивач, товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу від 02.02.2021 №435 Про проведення фактичної перевірки та направлень на перевірку від 02.02.2021№311, №312, головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Волинській області Онищук Людмилою Володимирівною, заступником начальника відділу ГУ ДПС у Волинській області Цивінською Ольгою Іванівною проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе, що розташований за адресою: місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 48, що належить ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ.

За наслідками проведення перевірки складено акт від 02.02.2021№03/1022/09-01/43448969 Про результати фактичної перевірки з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими для виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2021 №008340705, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5100,00 грн, а також прийняте рішення про застосування фінансових санкцій № 000058-09 від 16.03.2021, яким ГУ ДПС у Волинській області зобов`язало ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ сплатити штраф у розмірі 20 000 грн.

Представником ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ подано позовну заяву до Волинського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування наказу ГУ ДПС у Волинській області № 435 від 02.02.2021 Про проведення фактичної перевірки та податкового повідомлення-рішення № 008340705 від 18.02.2021.

Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі № 140/2360/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021) адміністративний позов ТОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ задоволено повністю, зокрема: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2021 № 435 Про проведення фактичної перевірки ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.02.2021 № 008340705.

Зазначає, що оскільки оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09 прийняте на підставі акта перевірки, який в свою чергу прийнятий на підставі скасованого судом наказу про проведення фактичної перевірки, то таке рішення про стягнення фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Так, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Позивач вказує, що рішення про застосування фінансових санкцій, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який визнано судом у справі №140/2360/21 недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

З наведених підстав просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

У відзиві на позовну заяву від 09.11.2021 №3145/03-20-20 представник відповідача позовних вимог не визнав мотивуючи тим, що за результатами фактичної перевірки магазину-кафе, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська, 48, де здійснює торгівельну діяльність ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» складено акт № 03/1022/09-01/43448969 від 05.02.2021, у якому встановлено продаж 26.01.2021 згідно чека №40408 однієї пляшки 0,75 л шампанського «Коктебель» білого н/с за ціною_103,00 грн, яка є нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на шампанське, чим порушено Постанову КМУ від 30.10.2008 №957.

Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, виходячи із мінімальних роздрібних цін, але не менше 10000,00 гривень.

Крім того, перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Отже за результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області правомірно прийнято рішення від 16.03.2021 №000058-09, згідно з яким до позивача застосовано санкції у сумі 20 000 грн, а саме: 10 000 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії; 10 000 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

З огляду на викладене представник ГУ ДПС у Волинській області просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу (а.с. 39-41).

У відповіді на відзив представник позивача додатково звертає увагу, що суди першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішення у справі №140/2360/21 виходили з того, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом (висновок Верховного суду, викладений у постанові від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18).

Таким чином, вважає, що оспорюване рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 № 000058-09, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки№ 03/1022/09-01/43448969 від 05.02.2021, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.35).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпунктів 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, підпункту 52-2 пункту 52 підрозділу 10 Інші перехідні положення ПК України з метою перевірки чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів було видано наказ від 02.02.2021 № 435 Про проведення фактичної перевірки ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ, назва господарської одиниці: магазин-кафе за адресою: місто Луцьк, вулиця Рівненська, 48 з питань дотримання вимог ПК України, вимог Законів України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12. 1995 №481/95-ВР, Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР, постанови Кабінету Міністрів України Про деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального, з терміном проведення 10 днів, починаючи з 02.02.2021.

За наслідками проведення перевірки складено акт від 02.02.2021 №03/1022/09-01/43448969 про результати фактичної перевірки з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими для виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним, яким встановлено порушення: вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв; статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі Закон №481/95-ВР); пункту 11 статті 3акону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі Закон №265/95-ВР) (а.с.41-43).

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення рішення від 18.02.2021 №008340705, яким на підставі пункту 54.3 статті 54, пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 5100,00 грн, а також оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 000058-09 від 16.03.2021, яким ГУ ДПС у Волинській області зобов`язало ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ сплатити штраф у розмірі 20 000 грн (а.с.8).

Не погоджуючись із наказом ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2021 №435 Про проведення фактичної перевірки, а також прийнятим за наслідками такої перевірки податковим повідомленням-рішенням від 18.02.2021 №008340705 товариство оскаржило їх у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі № 140/2360/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021) адміністративний позов ТОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ задоволено повністю, зокрема: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2021 № 435 Про проведення фактичної перевірки ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.02.2021 № 008340705.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09 прийняте на підставі акта про результати фактичної перевірки від 02.02.2021№03/1022/09-01/43448969, яким зафіксовано порушення вимог Постанови КМУ від 30.10.2008 №957 Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв; статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР та пункту 11 статті 3акону України від 06.07.1995 №265/95-ВР

У свою чергу фактична перевірка господарської одиниці магазину-кафе, що належить ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ проводилась на підставі наказу від 02.02.2021 № 435 Про проведення фактичної перевірки, який визнано судом протиправним та скасовано.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що доказ є допустимим, лише якщо отриманий уповноваженим суб`єктом, з дотриманням належної правової процедури та є закріпленим у відповідному джерелі. Факт порушення податкового законодавства має бути підтверджено виключно допустимими доказами, серед яких, в тому числі обов`язково повинен бути належним чином оформлений акт перевірки.

Відтак, для акта перевірки на підставі якого приймаються відповідні рішення контролюючого органу обов`язковим є дотримання встановленої законом процедури проведення перевірки та оформлення її результатів.

Водночас, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №140/2360/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021) адміністративний позов ТОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» до ГУ ДПС у Волинській області задоволено повністю, зокрема: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2021 № 435 Про проведення фактичної перевірки ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.02.2021 №008340705.

Таким чином, на переконання суду, порушення допущенні при призначені проведення фактичної перевірки допущені відповідачем, що призвело до видачі протиправного наказу на її проведення (що встановлено рішенням суду у справі №140/2360/21) не породжують за собою будь-яких правових наслідків, навіть за наявності виявлених за її результатами порушень.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Довідка перевірки - документ який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки це акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.5. статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Позиція позивача полягає у тому, що оскільки спірний наказ прийнятий відповідачем з порушенням вимог ПК України, тому фактична перевірка ТзОВ СИД ВЕСТ КОМПАНІ, здійснена на підставі такого наказу, не може вважатись законною, внаслідок чого є протиправним і рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09.

Суд погоджується з такими доводами та аргументами, оскільки фактична перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, у випадку доведення незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 22.09.2020у справі №520/8836/18 та в постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №816/501/16, від 21.10. 2020 у справі №200/14942/18-а.

На переконання суду, встановлені судом обставини в рішенні від 17.05.2021 (яке набрало законної сили) у справі №140/2360/21 щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване рішення, є достатніми для висновку про протиправність рішення про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що акт перевірки складений за результатами проведення незаконної перевірки (без правових підстав) є неналежних доказом та не може за собою породжувати будь-яких правових наслідків.

При цьому проведення перевірки у встановленому законом порядку є передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування фінансових сакнкцій у разі встановлення контролюючим органом порушень, а тому в разі недотримання встановлених вимог та, як наслідок, визнання перевірки протиправною, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень.

Відтак, в разі недотримання суб`єктом владних повноважень норм податкового законодавства в частині призначення та проведення перевірки, свідчить про неправомірність її проведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням встановлених обставин, аналізу норм чинного законодавства, та враховуючи рішення суду від 17.05.2021 у справі №140/2360/21, суд дійшов переконання, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності призначення фактичної перевірки на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2, статті 80 ПК України, оскільки наказ від 02.02.2021 №435 «Про проведення фактичної перевірки» визнано протиправним та скасовано у судовому порядку, а тому позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270, 00 грн, який сплачений відповідно до квитанції від 11.10.2021 0.0.1 (а.с. 34)

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правничої допомоги від 23.01.2021, додаткова угода (замовлення) до договору від 23.01.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 17.11.2021, рахунок №2 від 17.11.2021, квитанція від 18.11.2021 №0.0..1 (а.с. 63-67).

Згідно рахунку №2 від 17.11.2021 адвокатським об`єднанням «Дженерал лігал груп» замовнику ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» надані наступні послуги: надання усної консультації щодо оскарження рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09 (1 година) 1000 грн; 2) складення та подання скарги до ДПС України на рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09 (1 година) 1000 грн; 3) складення та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09 (3 години) 3000 грн; складення відповіді на відзив (2 години) 2000 грн. Всього надано послуг на суму 7000,00 грн.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі було рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09, провадження по якій здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22.12. 2020 у справі №520/8489/19, від 07.05.2020 у справі №320/3271/19, від 10.03.2020 у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (7000,00 грн) є надмірним. При цьому суд зазначає, що ця справа є справою незначної складності, а тому підготовка позовної заяви та збір доказів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Також така послуга як надання усної консультації, збір документів включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Таким чином, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (за складання позовної заяви). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю СИД ВЕСТ КОМПАНІ (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шопена, 22А, офіс 36, ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 16.03.2021 №000058-09.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СИД ВЕСТ КОМПАНІ судовий збір в сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук