Справа № 140/15918/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

22 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15918/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною щодо непроведення 03.05.2019 остаточного розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 року при звільненні з військової служби, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виплати належних сум в частині невиплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки при звільненні з 04.05.2019 року по 17.08.2020.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення 03.05.2019 остаточного розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки при звільненні ОСОБА_1 з військової служби; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних сум в частині невиплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки при звільненні з 04.05.2019 по 17.08.2020.

Постановою Верховного суду від 10.11.2021 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 прийнято до провадження дану адміністративну справу та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 08.12.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.12.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду. На обґрунтування вказаної позивач зазначив, що про те, що відповідачем були виплачені кошти грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, він дізнався випадково - 09.10.2020, відповідач про здійснення вищезазначеної виплати його не проінформував. Зазначає, що після того як йому стало відомо про поступлення коштів він звернувся до відповідача з запитом щодо даної виплати, оскільки з виписки банку це з`ясувати було неможливо, і лише з відповіді військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 йому стало відомо, що це кошти за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на виконання рішення суду. Також просить врахувати такі обставини: на утриманні у позивача знаходяться троє дітей, один з яких інвалід з дитинства по слуху; після звільнення він довго хворів, навіть змушений був проходити лікування у стаціонарі, виписаний лише 29.07.2020; не має юридичної освіти, не знає особливостей законодавства щодо порушень пов`язаних з виплатою заборгованості, а тому самостійно, без допомоги і консультації юриста не мав можливості скласти позовну заяву раніше. За наведених обставин просить визнати причини пропуску ним процесуального строку звернення до суду за захистом порушених прав і законних інтересів поважними та поновити строк звернення до суду.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на різних посадах в підрозділах Державної прикордонної служби України, зокрема з 28.07.2016 по 31.01.2018 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в подальшому з 01.02.2018 по 03.04.2019 в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частини НОМЕР_2 ) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника Лисичанського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.05.2019 № 86-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пунктом а частини п`ятої статті 26 Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку із закінченням строку контракту, та було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

При цьому, як встановлено, у день виключення зі списків особового складу частини з позивачем не було проведено повного розрахунку, а саме: не виплачено грошової компенсації за невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 у справі №140/5944/20 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.07.2020 №69 Про завершення заходів з припинення діяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 , військова частина НОМЕР_2 , затверджений передавальний акт та визначено правонаступником всіх активів та зобов`язань військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

На виконання рішення суду від 12.06.2020 у справі №140/5944/20 відповідачем 17.08.2020 було перераховано на картковий рахунок позивача кошти (грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій) у розмірі 25180,41 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку «Приват 24» від 17.08.2020 (а.с. 19) та не заперечується сторонами.

12.10.2020 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою, в якій просив надати інформацію чи здійснювалось нарахування та виплата коштів по виконанню рішення суду від 12.06.2020 у справі №140/5944/20.

Листом від 05.11.2020 №11/12690 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повідомив, що грошова компенсація за додаткову відпустку як учаснику бойових дій на виконання вказаного вище рішення суду була нарахована та виплачена у серпні місяці 2020 у розмірі 25180,41 грн. Також повідомлено, що правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина НОМЕР_2 )) з 27.07.2020 є ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку при звільненні з військової служби, звернувся з даним позовом до суду про зобов`язання провести нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 04.05.2019 по 17.08.2020.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20 сформував правовий висновок, згідно з яким строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування частини першої статті 233 КЗпП України.

Верховний Суд, розглядаючи справу №240/532/20, зазначив, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби грошової компенсації вартості речового майна, яким він не був забезпечений під час проходження військової служби. Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.

Проте, слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.

Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість, згідно з позицією Суду у справі №240/532/20 строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, вказана правова норма є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі №360/4485/19 (тобто, у справі, предметом спору у якій є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні) викладені висновки щодо застосування норм права, які полягають у тому, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти; КАС України визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, а КЗпП України встановлено тримісячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, остаточний розрахунок з позивачем проведено 17.08.2020, відтак 18.08.2020 розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 12.11.2020, тобто після закінчення місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк може бути поновленим судом лише у разі наявності достатніх на те поважних причин. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними, та підтверджуватися доказами про те, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони.

Початок строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

В контексті наведеного є неприйнятними доводи позивача про те, що він не знав про виплату йому 17.08.2020 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій на виконання рішення суду, оскільки не користувався зарплатним рахунком, а користувався рахунком для отримання пенсії.

З цього приводу варто зауважити, що спір щодо належних позивачу сум при звільненні вирішувався у судовому порядку (справа №140/5944/20). Обов`язок відповідача за цим судовим рішенням є виконаним з моменту перерахування коштів на рахунок позивача та відповідач не обтяжений зобов`язанням інформувати позивача про суму проведених виплат. Те, що позивач не користувався своїм рахунком та протягом тривалого часу не проявляв інтерес до виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не контролював його виконання не є об`єктивно непереборною обставиною, незалежною від волевиявлення позивача.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що про виплату вказаних коштів він дізнався випадково - 09.10.2020. Однак, суд зауважує, що у матеріалах справи наявна виписка по картковому рахунку «Приват 24» від 17.08.2020 про зарахування коштів у розмірі 25180,41 грн., на якій позивачем власноручним підписом засвідчено «роздруковано з сайту «Приват 24» 17.08.2020 О. А. Франчук» (а.с. 19), вказана обставина свідчить про те, що позивачу 17.08.2020 було відомо про зарахування коштів.

Наведені у заяві інші причини, з яких позивач просить поновити строк звернення до суду (не має юридичної освіти, не знає особливостей законодавства тощо) не є поважними та об`єктивними причинами пропуску вказаного строку.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач також зазначає, що після звільнення він довго хворів, змушений був проходити лікування у стаціонарі, виписаний лише 29.07.2020, на підтвердження чого надав виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 1929 та виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 1903, відповідно до яких позивач з 16.07.2020 по 29.07.2020 перебував на стаціонарному лікуванні, з 29.07.2020 виписаний на амбулаторне лікування.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що з дня виникнення права на звернення до суду, тобто 18.08.2020 позивач не перебував на стаціонарному лікуванні, відтак мав можливість, зважаючи на стислі строки звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без невиправданих зволікань звернутись до суду за захистом порушених прав в межах встановленого процесуальним законом строку.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недостатність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, відтак у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так частиною першої цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки наведені позивачем у заяві обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, частиною п`ятою статті 242, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко