Справа № 240/11652/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Галіївський маслозавод" із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:
В обґрунтування позову вказує, що в період з 15.03.2021 р. по 23.04.2021 р. проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод». За результатами проведеної перевірки було складено Акт від 30 квітня 2021 року №4873/06-30-07-14/37107815 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод», з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.07.2017 по 31.12.2020», перевіркою встановлено порушення норм податкового законодавства.
Позивач вважає, що відсутні порушення у частині віднесення до витрат сум грошових коштів сплачених за закуплене у ТОВ "С.В. ТРАНС" молоко, на загальну суму 5544681,32 грн.; заниження доходу на суму 1275059,66 грн. (за травень 2018 року на суму 1275059,66 грн.), по отриманому від ДП "Старокостянтинівський молочний завод" сухому знежиреному молоку; заниження фінансового результату дооподаткування на загальну суму 9362260 грн. по операціях з реалізації нерезидентам власної продукції за цінами, що нижчі за собівартість такої продукції; заниження об`єкта оподаткування шляхом безпідставного зменшення інансового результату на загальну суму 663236 грн. по ФОП ОСОБА_1 .
Вважає неправомірним встановлення перевіряючими факту заниження суми податкових зобов`язань за травень 2018 року на суму ПДВ 255012 грн. по отриманому від ДП «Старокостянтинівський молочний завод», сухому знежиреному молоку (як результату переробки давальницької сировини). Неправомірним встановлення завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «С.В. ТРАНС», на загальну суму ПДВ 1108936 грн.
На думку товариства, наявні належним чином оформлені документи, в яких відображено реальні господарські операції, що свідчать про відсутність підстав для встановлення з боку ТОВ «Галіївський маслозавод» завищення суми податкового кредиту на загальну суму 483333 грн. наслідок відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості придбаних товарів/послуг, з оренди легкових автомобілів преміум класу, а саме MERCEDES-BENZ GL 350CDI (державний номер НОМЕР_1 ) та BENTLEY ВENTAYGA (державний номер НОМЕР_2 ),
Ухвалою судді від 15.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 06.07.2021 року 11:30.
02.07.2021 від ГУ ДПС у Житомирській області до суду подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав. Перевіркою не встановлено, а ТОВ «Галіївський маслозавод» не надано документів, які б підтверджували отримання молока від ТОВ «С.В. ТРАНС». Операції TOB «С.В. ТРАНС» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, що призвело до заниження доходів у сумі 5544681,32 грн., та завищення податкового кредиту на суму 1108936 грн. Також, ТОВ занижено доходи від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначені за правилами бухгалтерського обліку, за рахунок не включення до їх складу вартості реалізації, всього в сумі 1275059,66 грн., та занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 255012 грн. Встановлено здійснення ТОВ операцій з реалізації нерезидентам власної продукції за цінами, що нижчі за собівартість такої продукції. Крім того, позивачем безпідставно віднесено до склад у податкового кредиту суму ПДВ з вартості оренди легкових автомобілів преміум класу, а cаме MERCEDES-BENZ GL 350CDI (державний номер НОМЕР_1 ) та BENTLEY BENTAYGA (державний номер НОМЕР_2 ), на загальну суму ПДВ 483333 грн.
Відповідач вважає, що перевіркою вірно встановлено порушення ТОВ "Галіївський маслозавод" п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135, п. 44.1 ст. 44, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.10, п.201.14 та п.201.15 ст.201 Податкового кодексу України, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №860/4153 (із змінами та доповненнями). Головне управління ДПС у Житомирській області вважає, що винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішенення є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими.
ТОВ "Галіївський маслозавод" 15.07.2021 подано до суду відповідь на відзив, в якому заперечує щодо доводів податкового органу. Зазначає, що відповідачем проігноровано вимоги абз. 3 п. 198.6. ст, 198.6 ПК України "Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту", податкового кредиту». Вказана норма є нормою прямої дії і надає повне право на врахування до податкового кредиту отриманих від TOB «С.В. ТРАНС» сум податку. Позивач вказує, що визначений в додатку №17 до акту перевірки, розрахунок не відповідає дійсності.
06.07.2021 підготовче засідання відкладено на 27.07.2021 о 14:00.
22.07.2021 позивачем подано до суду письмові пояснення, де зазначає, що суть здійснених з ДП «Старокостянтинівський молочний завод» господарських операцій полягала саме у замовленні позивачем послуг з переробки власної сировини позивача (знежиреного молока) на сухе знежирене молоко. І жодних правочинів з купівлі - продажу чи іншого відчуження, як платного так і безоплатного здійснено не було. В межах вказаного Договору №10 від 06.03.2018 року, підприємством у ДП «Старокостянтинівський молочний завод» неодноразово замовлялись ідентичні послуги в інші періоди (місяці) 2018-2019 років, однак, відповідачем здійснено протиправне донарахування чомусь виключно за травень 2018 року, в той час як до інших періодів жодних зауважень чи застережень немає.
23.07.2021 позивачем подано письмові пояснення щодо встановленого перевіркою заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 9362260 грн. по операціях з реалізації нерезидентам власної продукції за цінами, що нижчі за собівартість такої продукції. Вказує, що реалізація власної продукції по операціям та контрагентам визначеним в додатку №17 здійснювалась не нижче собівартості, а дані наведені у вказаній таблиці не відповідають даним бухгалтерського обліку підприємства в т.ч. по рахунках 26 «Готова продукція» та 90 «Собівартість реалізованої готової продукції».
26.07.2021 від товариства на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення щодо встановленого перевіркою завищення суми податкового кредиту на загальну суму 483333 грн. внаслідок відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості придбаних товарів/послуг, з оренди легкових автомобілів преміум класу, а саме MERCEDES-BENZ GL 350CDI та BENTLEY BENTAYGA. Позивач вважає, що відповідачем не надана жодних доказів, не доведено та не обґрунтовано посилання на той факт, що послуги з оренди призначаються або використовуються в операціях що не є господарською діяльністю позивача, тому відповідачем не доведено порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України.
Протокольною ухвалою суду від 27.07.2021 підготовче засідання відкладено на 10.08.2021 о 12:30
06.08.2021 від товариства на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення щодо встановленого перевіркою заниження об`єкта оподаткування шляхом безпідставного зменшення фінансового результату на загальну суму 663236 гри. по ФОП ОСОБА_1 .
Протокольною ухвалою суду від 10.08.2021 підготовче засідання відкладено на 19.08.2021 о 10:30.
19.08.2021 від ГУ ДПС в Житомирській області до суду надійшли додаткові пояснення. Відповідача зазначає, що після ознайомлення з відповіддю позивача на відзив на позовну заяву та додатковими поясненнями по справі вважає, що винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення в повному обсязі є обґрунтованими та такими, що прийняті у спосіб, що відповідає нормам чинного законодавства, а позовні вимоги є необгрунтованими та непідтверджені належними доказами. Просить відмовити у задоволенні позову.
Протокольною ухвалою суду від 19.08.2021 підготовче засідання відкладено до 26.08.2021 о 14:00.
20.08.2021 позивачем подано заперечення на письмові пояснення ГУ ДПС в Житомирській області.
Підготовче засідання відкладено на 07.09.2021 о 14:00.
Підготовче засідання призначене на 07.09.2021 відкладено на 21.09.2021 о 14:00.
21.09.2021 протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.2021 о 12:00.
18.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 28.10.2021 о 12:00.
Протокольною ухвалою суду від 28.10.2021 судом оголошено перерву до 16.11.2021 о 12:00.
В судових засіданнях призначених на 16.11.2021 та 23.11.2021, оголошено перерву до 30.11.2021 о 12:00.
29.11.2021 товариство подало до суду додаткові письмові пояснення щодо пояснень свідків допитаних в судовому засіданні.
30.11.2021 протокольною ухвалою, суд, без виходу до нарадчої кімнати, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
За результатами проведеної перевірки було складено акт від 30 квітня 2021 року №4873/06-30-07-14/37107815 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод», з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.07.2017 по 31.12.2020»
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Галіївський маслозавод»:
2. п. 44.1 ст. 44, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.10, п.201.14 та п.201.15 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 оку N2 2755- VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 395012 грн., в тому числі по періодах:
та завищено значення р.21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на суму 1452269 грн. за грудень 2020 року;
3. п.46.1 ст.46, п.51.1, ст.51, пп. «б» п. 176.2, ст.176 Податкового кодексу України «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» затвердженого, Наказом Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 №4.
Податковим агентом допущено помилки при відображенні реєстраційних номерів, серії та номеру паспорта (податковий номер фізичної особи або реєстрацію за серією та номером паспорту фізичної особи закрито, податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО) облікових карток платників податків (Форма №21ДФ) за ІІІ-ІV квартал 2017, І-ІV квартали 2018, І та III квартали 2019 року та II квартал 2020 року.
Товариству з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод» необхідно подати уточнюючі розрахунки Форми № 1ДФ за відповідні періоди з врахуванням вказаних порушень;
4. п.1 ч.2 ст., ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VIвід 08.07.2010, а саме: - у звіті за квітень 2020 року (Таблиця 1 Додаток 4) по працівнику ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) застосовано помилково ставку податку у розмірі 8,41%, замість 22%, що призвело до заниження податкового зобов`язання у розмірі 22% в сумі 1695,80 грн., проте платником самостійно виявлено та виправлено помилку шляхом донарахування цієї суми в звіті за травень 2020року;
5. пп. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п. 168.1 і ж 168, п. 170.9 cт. 170, пп. "а " п. 176.2 cm. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), а саме: у платника відсутні достовірні розрахункові документи встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція), що підтверджують факт витрачених коштів (вартість оплачених послуг, придбаних товарів), які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 7984,16 грн., та донараховано суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1437,15 грн.;
6. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення", пп. 162.1.3, п. 162.1, ст. 62, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п. 168.1 ст.168, п. 170.9 ст. 170, пп. "а" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: у платника відсутні достовірні розрахункові документи встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція), що підтверджують факт витрачених коштів (вартість оплачених послуг, придбаних товарів), які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 7984,16 грн., та донараховано суму військового збору за ставкою 1,5% в сумі 119,76 грн.;
7. п. 19, п. 23, п. 24 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (із змінами і доповненнями), а саме відсутні достовірні підтверджувальні документи до авансових звітів, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 7984,16 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомлення-рішеннями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут і надалі положення Кодексу наведені у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У пункті 199.1 статті 199 Податкового кодексу України вказано, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Підпунктами б та в пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
З вищеописаних положень Податкового кодексу України судом встановлено, що податкове законодавство дає право платнику податку на додану вартість на податковий кредит у разі придбання товарів та послуг, які будуть використовуватися ним в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності. А тому, придбання товарів та послуг платником податку на додану вартість для здійснення своєї господарської діяльності дає право на формування податкового кредиту.
- заниження доходу на суму 5544681,32 грн., в т.ч. за IV квартал 2020 року на суму 5544681,32 грн. (за жовтень 2020 року на суму 1441100,14 грн., за листопад 2020 року на суму 4103581,18 грн.) по безоплатно отриманому молоку коров`ячому незбираному охолодженому першого гатурнку у зв`язку з не підтвердженням взаємовідносин з ТОВ «С.В. ТРАНС» - донарахована сума податку на прибуток 998043 грн;
- занижену фінансового результату до оподаткування на загальну суму 9362260 грн., з реалізації нерезидентам власної продукції за цінами що нижчі за собівартість такої продукції - донарахована сума податку на прибуток 1685207 грн.;
- заниження фінансового результату на витрати не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов`язковість ведення яких передбачено правилами бухгалтерського обліку на загальні суму 663236 грн. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 - донарахована сума податку на прибуток 119383 грн. (фінансова санкція 7368 грн);
- завищення податкового кредиту на; суму 1103936 грн., в т.ч. за жовтень 2020 року на суму 288220 грн., за листопад 2020 року на суму 820716 грн., по взаємовідносин з ТОВ «С.В. ТРАНС» - зменшено від"ємне значення на суму 1108936 грн.;
Щодо порушень в частині взаємовідносин з TOB «С.В. ТРАНС», суд зазначає наступне.
В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Галіївський маслозавод» відображено в даних бухгалтерського обліку (Дт.201 Кт.631) придбання молока коров`ячого незбираного охолодженого першого ґатунку.
Під час перевірки ТОВ «Галіївський маслозавод» надано документи про те що, постачальником зазначеного молока є ТОВ «С.В. ТРАНС» в сумі 5544681,32 грн. (ПДВ 1108936,30 грн.), а саме за IV квартал 2020 року в сумі 5544681,32 грн.
Відповідно до договору №82/2019-0 на закупівлю молока від 09.10,2019 ТОВ «Галіївський маслозавод» - Покупець, а TOB «С.В. ТРАНС» - Продавець. Предмет договору: Продавець зобов`язується продати покупцю молоко коров`яче первинної обробки, зберігання та транспортування, що повністю відповідає діючим стандартам, технічним умовам, ветеринарно-санітарним вимогам, діючим на момент продажу в Україні. Покупець зобов`язується прийняти молоко і оплатити його відповідно до умов договору. Відповідно до пп. 5.3 даного договору: разом з розрахунками за молоко проводяться розрахунки і за доставку молока, якщо продукція доставлялася транспортом Продавця, пп. 5.5 передбачено, що вивіз молока від Продавця здійснюється транспортом Покупця та Продавця за домовленістю сторін. Термін дії договору до 31.12.2019 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 27.12.2019 до Договору №82/2019-0 на закупівлю молока від 09.10.2019р. термін дії продовжено до 31.12.2020 року.
До складу податкового кредиту ТОВ «Галіївський маслозавод» суми ПДВ по фінансово- господарських взаємовідносинах з ТОВ «С.В. ТРАНС» віднесено на підставі зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних за жовтень 2020 на суму ПДВ 288220,03 грн., та відображено у податковій декларації з податку на додану вартість.
В ході проведення перевірки встановлено, що відповідно до наданих товарно- транспортних накладних перевезення молока здійснювалось транспортом TOB «С.В. ТРАНС» та ФОП ОСОБА_3 , однак під час перевірки ТОВ «Галіївський маслозавод» не надано та перевіркою не встановлено будь-яких розрахункових та інших первинних документів, в т.ч. відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) не встановлено виписку та реєстрацію податкових накладних з номенклатурою послуг по доставці молока від ТОВ «С.В. ТРАНС» та ФОП ОСОБА_3 . Також, відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку Форми 1-ДФ за IV квартал 2020 року не встановлено взаємовідносин ТОВ «С.В. ТРАНС» та ТОВ «Галіївський маслозавод» з ФОП ОСОБА_3 .
Однак, відповідачем не враховано, що відповідно до договору №82/2019-С на закупівлю молока від 09.10.2019 "Продавець зобов`язується продати покупцю молоко коров`яче первинної обробки, зберігання та транспортування, що повністю відповідає діючим стандартам, технічним умовам, ветеринарно-санітарним вимогам, діючим на момент продажу в країні». Тобто в вартість закупленого молока вже входить вартість його доставки.
Крім того, ціна на молоко узгоджена в щомісячних протоколах погодження ціни з яких слідує, що до вартості придбаного молока входить вартість його доставки на підприємство.
Так, надані ТОВ «Галіївський маслозавод» документи, складені за результатом здійснення вище наведеної господарської операції, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, які містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період.
У матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
При цьому, доводи податкового органу щодо податкової інформації відносно контрагентів (постачальників молока) ТОВ «НЕКТАРИН ПЛЮС» та ТОВ «КАЛЬКЕРІЯ», у тому числі, щодо відсутності податкової інформації придбання ними молока, що, на думку відповідача, свідчить про нереальність укладеного правочину, суд вважає такими, що не доводять безпідставність формування підприємством податкового кредиту.
Так, з огляду на положення принципу індивідуальної відповідальності платника податків, податкова інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Посилання податкового органу на відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладеного договору, суд вважає, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального здійснення господарської операції з придбання у ТОВ «С.В. ТРАНС» молока коров`ячого незбираному охолодженого першого гатунку, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно, суд вважає, що є необгрутованими висновки відповідача про заниження позивачем доходу на суму 5544681,32 грн. по безоплатно отриманому молоку коров`ячому незбираному охолодженому першого гатунку, завищення податкового кредиту на суму 1103936 грн., у зв"язку з чим безпідставно донараховано податковим органом суми податку на прибуток 998043 грн та зменшення від"ємного значення на суму 1108936 грн.
Щодо порушень в частині взаємовідносин з ДП «Старокостянтинівський молочний завод», суд зазначає таке.
На думку контролюючого органу, відсутнє включення до доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за правилами бухгалтерського обліку декларації з податку на прибуток підприємства та до податкових зобов`язань декларації з податку на додану вартість.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Галіївський маслозавод» занижено доходи від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначені за правилами бухгалтерського обліку, за рахунок не включення до їх складу вартості реалізації, всього в сумі 1275059,66 грн., та занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 255012 грн.
Так, судом встановлено, що правовідносини ТОВ «Галіївський маслозавод» з ДП «Старокостянтинівський молочний завод», врегульовано Договором №10 від 06.03.2018 року. Предметом даного договору є надання послуг з переробки молока знежиреного - давальницької сировини на сухе знежирене молоко.
Також про переробку свідчить і наявність Актів прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг), доа Договору №10 від 06.03.2018 року, які підтверджують факт надання послуг по переробці давальницької сировини.
Крім того, на вказані послуги ДП «Старокостянтинівський молочний завод» було складно та зареєстровано Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні накладні з номенклатурою: послуги по переробці давальницької сировини.
Таким чином, позивачем до собівартості продукції для реалізації, належним чином включено вартість знежиреного молока, яке було передано на переробку та вартість витрат понесених на таку переробку (оплату послуг з переробки наданих ДП Старокостянтинівський молочний завод»).
Щодо порушень в частині реалізації готової продукції на експорт за цінами що є нижчими за її собівартість, суд вказує наступне.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Галіївський маслозавод» занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 9362260 грн.
Перевіркою за період з 23.05.2020 року по 31.12.2020 року встановлено здійснення ТОВ «Галіївський маслозавод» операцій з реалізації нерезединтам власної продукції за цінами, що нижчі за собівартість такої продукції. Такі операції проводились з наступними контрагентами: GARMONIYA FOOD TRADE ООО (Республіка Узбекистан), SA «[NLAС» (Республіка Молдова), «EUROLACTA» SRL (Республика Молдова), KASKAT Sp.z.o.o. (Польща), SA «Lactis» (Молдова), «LAOX PRIM» SRL (Республіка Молдова), SA «JLC» (Молдова), TOB «AVOA»/LLC «AVOA» MMC (Азербайджан), Lactos GmbH (Німеччина). Проведено перевіркою встановлено здійснення таких господарських операцій з нерезидентами, що не мають ділової мети, а саме проведення реалізації власної продукції за цінами, що нижчі за її собівартість, що визначені в бухгалтерському обліку ТОВ «Галіївський маслозавод» проводками Д-т 26 «Готова продукція» - К-т 90 «Собівартість реалізованої готової продукції».
Розрахунок суми заниження фінансового результату до оподаткування наведено в додатку 17 до акту перевірки.
Суд, дослідивши додаток 17 до акту перевірки, встановив, що останній у вигляді таблиці, не містить необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не є документом бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону та як наслідок, не є таким, який підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
В свою чергу, позивачем до матеріалів справи долучені належним чином завірені копії журналів-ордерів та відомості по рахунках 26 та 90 бухгалтерського обліку по контрагентам та операціям що відображені в додатку 17 до акту перевірки, а також зведену таблицю порівняння ціни реалізації з собівартістю.
Надані докази спростовують відображену інформацію в додатку 17 до акту перевірки долучений контролюючим органом.
З огляду на встановлене вище, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача щодо занижену фінансового результату до оподаткування на загальну суму 9362260 грн., з реалізації нерезидентам власної продукції за цінами що нижчі за собівартість такої продукції, відповідно безпідставним є донарахованння позивачу суми податку на прибуток в сумі 1685207 грн.
З приводу порушень в частині взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Так, за результатами перевірки, ТОВ «Галіївський маслозавод» занижено об`єкт оподаткування шляхом безпідставного зменшення фінансового результату на витрати не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов`язковість ведення яких передбачено правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 663236 грн.
В ході проведення перевірки було надано договір про надання маркетингових послуг від 01.02.2017 року № 20, укладений з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавцем), за умовами якого предметом даного договору є надання замовникові послуг (рекламного, інформаційного, маркетингового характеру) зі стимулювання збуту товарів, які постачаються замовником. В межах послуг зі стимулювання збуту товарів виконавець зобов`язується проводити моніторинг споживчого попиту на товар, який поставляється замовником на території м. Житомира та Житомирської області, надавати консулітації, роз`яснення з приводу продажу товарів замовника, сприяти проведенню замовником рекламних та промоакцій.
В актах надання послуг відсутня будь-яка розшифровка та деталізація інформації про послуги зі стимулювання збуту товарів, проведення моніторингу споживчого попиту на товар, який поставляється замовником на території м.Житомира та Житомирської області, про надання консультацій, роз`яснень з приводу продажу товарів замовника, сприяння проведенню замовником рекламних та промоакцій, стосовно місцезнаходження торгових об`єктів, на яких проводились вищезазначені заходи, відсутня інформація щодо впливу вказаних заходів на збільшення або зменшення обсягів продаж, відсутні висновки та рекомендацій по проведених маркетингових дослідженнях. Відсутність результатів, висновків та рекомендацій по проведених маркетингових дослідженнях свідчить про неможливість їх використання в господарській діяльності ТОВ «Галіївський маслозавод».
Відповідно до п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).
До маркетингових послуг належать: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та поширення інформації про продукцію (роботи, послуги).
Деякі маркетингові послуги можуть надаватись як додаткові послуги, що супроводжують процес продажу, та іншими контрагентами підприємства постачальниками (підрядчиками) та/або покупцями.
Для здійснення маркетингової діяльності підприємство повинно:
-проводити комплексні дослідження ринку;
-здійснювати аналіз ринку;
-сегментувати ринок;
-позиціонувати товар;
-розробляти маркетингмікс (маркетинговий комплекс) тощо.
Маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватися та проводитися за ініціативою власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб`ютора, торговельної мережі. При цьому витрати на маркетингові послуги несе безпосередньо замовник цих послуг.
Замовниками маркетингових послуг можуть бути будь-які підприємства. Проте, як правило, це великі товаровиробники та оптові продавці (дистриб`ютори). Досить часто підприємства купують готові дослідження певного ринку.
При цьому виконавцями таких послуг можуть бути лише суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність, що відповідає нормам КВЕД ДК 009:2010.
Тобто суб`єктам господарювання, які планують замовити маркетингові послуги (замовникам), слід звернути увагу на те, чи відповідає діяльність виконавця КВЕД 73.20 «Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення суспільної думки».
Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв`язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку.
Підтвердженням зв`язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання можуть бути такі документи:
- наказ по підприємству, в якому потрібно обґрунтувати необхідність проведення таких маркетингових досліджень (наприклад, у зв`язку з виходом на ринок нового виду продукції), зазначивши період їх проведення, територію, назву виду продукції, категорію потенційних споживачів тощо. Водночас разом з наказом можна розробити план заходів з розповсюдження такого виду продукції, в якому передбачити укладення договору на проведення маркетингових досліджень;
-договір на проведення маркетингових досліджень, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства. У розділі «Предмет договору» потрібно зазначити конкретний вид маркетингових досліджень, мету їх проведення, регіон тощо. При цьому в такому договорі потрібно зазначити напрями та об`єкти маркетингових досліджень, зокрема:
-дослідження попиту на дану продукцію і відомостей про можливих споживачів;
-вивчення потенційних можливостей здійснення операцій з купівлі-продажу об`єкта маркетингових досліджень на певній території, дослідження необхідного обсягу продажу і пошук покупців, вивчення потреб та ефективності проведення рекламної кампанії щодо даної продукції.
Водночас, у договорі слід передбачити умову про те, що результат маркетингових досліджень оформляється актом приймання-передачі послуг та письмовим звітом.
Як встановлено судом, позивачем до суду надано звіти про виконання робіт щодо надання маркетингових послуг за період з липня 2017 по грудень 2020, звіти про проведення маркетингових досліджень за вказаний період, аналіз споживчого попиту на молочну продукцію (липень-грудень 2017 року, січень, квітень-липень, вересень-грудень 2018 року, січень-травень, липень- вересень, листопад-грудень 2019 року, січень-серпень, жовтень, грудень 2020 року) та акти надання послуг в період з липня 2017 року по грудень 2020 року (найменування послуг "послуги вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту"). Вказані маркетингові послуги надавались ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).
Дослідивши надані ТОВ «Галіївський маслозавод», встановлено що відсутня необхідна інформація, зокрема відсутні рекомендації замовнику маркетингових послуг, а наявні лише інформаційні дані у цифрах, де зазначено план (попит) виконання продажу по кожному молочному продукту, без деталізації продажу по кожній із торгівельних мереж, що свідчить про загальний підхід надання маркетингових послуг і не дає змогу визначити в якій саме мережі продажі вищі.
З поданих звітів неможливо дійсно встановити реальність здійснення зазначеної діяльності, зокрема не надано підтверджуючих доказів, чи здійснюється інструктування, консультації персоналу торгових точок, чи проведено акції просування товару (в чому саме полягали), хто виготовляв листівки, брошури, які спеціальні акції проводились.
Суд погоджується з доводами відповідача, що господарські операції ТОВ «Галіївський маслозавод» з ФОП ОСОБА_1 за період, що перевірявся, не мали реального характеру та не відповідають дійсному економічному змісту та використовувались позивачем у господарській діяльності. Первинні документи, надані позивачем, не можуть розцінюватися судом як належні докази по справі.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.
За таких підстав суд вважає, що позивач неправомірно формував дані податкового обліку за період з 2017 по 2020 роки по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 , а отже, висновки контролюючого органу про заниження об`єкт оподаткування шляхом безпідставного зменшення фінансового результату на витрати не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов`язковість ведення яких передбачено правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 663236 грн. є правомірними.
Щодо порушень в частині завищення податкового кредиту на загальну суму 483333 грн. внаслідок відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості придбаних товарів/послуг, та використаних не у господарській діяльності підприємства, суд вказує наступне.
В ході проведення перевірки було встановлено, що протягом перевіреного періоду ТОВ «Галіївський маслозавод» отримувало у ПрАТ «Фаворит Компані», у тимчасове платне користування легкові автомобілі преміум класу, а саме MERCEDES-BENZ GL 350CDI (державний номер НОМЕР_5 ) та BENTLEY BENTAYGA (державний номер НОМЕР_2 ).
У ході проведення перевірки на підприємство було надано запит від 31.03.2021 року про надання належним чином завірених копій первинних документів (актів виконаних робіт, договорів та додаткових угод до них, шляхових листів або інших документів, згідно яких здійснювалося списання пального на вказані легкові автомобілі, розпорядчих документів щодо визначення користувачів транспортних засобів та інших документів, що стосуються зазначених орендних відносин) по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПрАТ «Фаворит Компані».
Як вказує відповідач, під час проведення перевірки ТОВ «Галіївський маслозавод» не було надано жодних первинних документів щодо використання вищезазначених автомобілів у діяльності підприємства, а саме: не було надано шляхових листів легкових автомобілів, наказів по підприємству щодо визначення користувачів зазначених легкових автомобілів, списання паливно-мастильних матеріалів на зазначені транспортні засоби.
В той же час, до суду позивачем подані копії таких документів: договір оренди транспортного засобу від 01.12.2015 №2015/39, договір оренди транспортного засобу від 02.01.2019 №2019/49, договір оренди транспортного засобу від 11.11.2019 №111119, акти здачі-приймання, подорожні листи службового легкового автомобіля.
Суд вважає, що за певних інших обставин названі документи могли би свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання.
Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.
Разом з тим, на думку суду, наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту. Господарські операції з контрагентом (ПрАТ "Фаворит Компані") позивача, в даному випадку, не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, оскільки в ході розгляду справи судом встановлено відсутність наявності розумних економічних причин (ділової мети по оренді автомобілів преміум класу підприємством, яке займається переробленням, виробництвом, торгівлею молочними продуктами) для здійснення операцій за договорами, укладеним позивачем із ПрАТ "Фаворит Компані", що є обов`язковою умовою для можливості правомірного формування покупцем сум податкового кредиту.
Наявні же у позивача договори, подорожні листи, акти здачі-прийманння по суті фіксують лише сам факт укладення правочину та використання автомобілів, і не є тими документами, які підтверджують реальне здійснення господарської операції з оренди в господарських цілях товариства, яка відповідає розумній економічній причині, діловій меті, необхідності оренди та використання автомобілів преміум класу підприємством, яке займається переробленням, виробництвом, торгівлею молочними продуктами, що, в свою чергу, виключає можливість відображення таких операцій в його податковому обліку.
При цьому, суд бере до уваги той факт, що первинні документи по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 та з приводу оренди автомобілів преміум класу, позивачем не надано під час проведення перевірки та на запити контролюючого органу.
Так, згідно з п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Так, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний саме суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.
Аналогічна позиція суду викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 року у справі №К/800/3230/13.
Згідно частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
В решті позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 22.12.2021 року.

Суддя О.Г. Попова