Справа № 600/3930/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. м. Чернівці справа № 600/3930/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 14.05.1986 року по 05.06.1986 року та виплаченої у червні-місяці 1986 року у розмірі 348,53 грн., у липні 1986 року в сумі 69,71 грн. та 31,63 грн., загальна сума яких складає 449,87 грн., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.01.2021 року, оформленого листом від 27.07.2021 року №2400-705-8/26079;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 14.05.1986 року по 05.06.1986 року та виплаченої у червні-місяці 1986 року у розмірі 348,53 грн., у липні 1986

року в сумі 69,71 грн. та 31,63 грн., загальна сума яких складає 449,87 грн., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.01.2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 30.06.2021 р. він звернувся до Головною управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії із заробітної плати за період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС починаючи з 14.05.1986 р. по 05.06.1986 р., обчисливши розмір пенсії за ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідач відмовив в проведенні такого перерахунку, посилаючись на ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на основі приписів якої відповідачем зроблено висновок, що частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати 168,00 грн, відповідач вказує, що розмір пенсії, обчислений згідно ч. 2 ст. 27 вказаного Закону становитиме 3883,09 грн.

Позивач не погоджувався з такими доводами та висновками відповідача. Зазначав, що питання щодо пільг по обчисленню середньомісячного заробітку для постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС (в тому числі ліквідаторів наслідків цієї аварії) чітко врегульовано на рівні Закону, який є спеціальним Законом для вказаної категорії осіб та застосовується з іншими нормативно-правовими актами, в тому числі Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, на думку позивача, посилання ГУПФУ на обов`язкове застосування двоскладової формули згідно ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними та необґрунтованими. При цьому, право вибору заробітної плати для обчислення пенсії законодавцем надано виключно пенсіонеру.

Позивач вважає, що він має право на перерахунок пенсії з урахуванням будь-якого вибраного періоду середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення, в тому числі має право обирати найоптимальніший варіант для обчислення його пенсії.

На думку позивача, приписи Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в їх сукупності, можна зробити однозначний висновок, що всі приписи даного Закону поширюються на осіб, постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, до числа яких безумовно відносяться і особи, які брали участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи.

Позивач вказував на те, що факт його роботи в зоні відповідачем не заперечується. Довідка про заробітну плату у вказаний період надавалася відповідачу. Отже, позивач вважає, що враховуючи те, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював в зоні радіоактивного забруднення, при обчисленні його пенсії необхідно враховувати заробітну плату за червень 1986 року.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову в якому зазначив, що з 22.04.2004 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати заробітної плати за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС. Відповідач зазначив, що відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії архівних довідок від 29.06.2021 р. №"08 та №209, оскільки у них не відображена інформація про суму заробітної плати за роботу в зоні відчуження, виплачену позивачу окремо за травень 1986 р. або за червень 1986 р. За бажанням особи, частину розміру пенсії може бути обчислено за роботу в зоні відчуження, проте зважаючи на норми ч. 2 ст. 27 Закону України №796, частину розміру пенсії, яка обчислена за раніше діючим законодавством не може перевищувати 168,00 грн.

Також відповідач зазначив, що чинним законодавством не передбачено обчислення пенсії виходячи із заробітку, отриманого за роботу в зоні відчуження згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1058.

Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.02.2007 року має право на пільги і компенсації встановлені Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС", Категорія 2.

Відповідно до відомостей з трудової книжки від 15.07.1974 року, позивач з 05.03.1979 року по 01.04.2000 року працював на посаді водія АТП УС "Дністровського комплексного гідровузла" в подальшому реорганізованого у ВАТ "Дністрогесбуд".

Відповідно до Архівної Довідки архівного відділу Новодністровської міської ради від 29.06.2021 року №209 в документах об`єднаного архівного фонду "ВАТ "Дністрогесбуд" №2 за 1986 р. є такі відомості про нарахування заробітної плати позивачу: за червень 348,53 грн та у липні 69,71 грн та 31,63 грн.

30.06.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії.

Розглянувши заяву позивача, відповідач Листом повідомив, що розмір пенсії обчислено за матеріалами пенсійної справи згідно з чинним законодавством. Також зазначив, що враховуючи положення ст. 57 Закону №796 відсутні підстави для врахування щодо обчислення пенсії архівних довідок оскільки у них не відображена інформація про суму заробітної плати за роботу в зоні відчуження, виплачено окремо за травень або за червень 1986 р.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку ти виплати пенсії із заробітної плати, відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За приписами ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ч. 4-5 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також в евакуації населення на добровільній безплатній основі і стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними документами, пенсія по інвалідності за їх бажанням обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок №1210).

Згідно п.п. 4 п. 3 Порядку №1210 обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Разом з тим ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємства ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України №644 від 12.10.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, для перерахунку пенсії позивачем відповідачу подано архівні довідки Архівного відділу Новодністровської міської ради від 29.06.2021 року №209, відповідно до якої позивачу нараховано в червні 1986 р. плату в сумі 348,53 грн та у липні 69,71 грн та 31,63 грн, що за формою та змістом відповідає вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України №644 від 12.10.2012.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічні повноваження територіальних органів Пенсійного фонду України визначені й у статті 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Доказів того, що на виконання даних повноважень відповідачем направлялись запити про надання підтверджуючих документів або вчинялись інші дії і за наслідками таких дій відповідачем були отримані докази, що свідчать про невідповідність сум, зазначених у довідці про заробітну плату фактичним обставинам, відповідач під час розгляду справи не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до довідки від 29.06.2021 року №209, відповідно до якої позивачу нараховано в червні 1986 р. плату в сумі 348,53 грн та у липні 69,71 грн та 31,63 грн у відповідача відсутні.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 30.06.2021 р., пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.07.2021 р.

З огляду на викладене порушені права позивача підлягають відновленню, шляхом зобов`язання відповідача провести позивачу з 01.07.2021 р. перерахунку та виплати пенсії, виходячи із заробітної плати з 14.05.1986 року по 05.06.1986 року та виплаченої у червні-місяці 1986 року у розмірі 348,53 грн., у липні 1986 року в сумі 69,71 грн. та 31,63 грн., загальна сума яких складає 449,87 грн.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованість та правомірність вчинених дій.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Стосовно розподілу судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

Представник позивача подав до суду заяву про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У матеріалах справи міститься лише ордер на надання правничої (правової) допомоги, який видано адвокату Радамовському М.М. на представлення інтересів позивача у суді та копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000419 від 23.08.2019 р., яке видано адвокату Радамовському М.М.

Суд звертає увагу, що до суду не надано докази фактичної оплати позивачем витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що позивачем не надано суду доказів фактичної оплати витрат на правничу допомогу, то суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 14.05.1986 року по 05.06.1986 року та виплаченої у червні-місяці 1986 року у розмірі 348,53 грн., у липні 1986 року в сумі 69,71 грн. та 31,63 грн., загальна сума яких складає 449,87 грн., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.07.2021 року, оформленого листом від 27.07.2021 року №2400-705-8/26079.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 14.05.1986 року по 05.06.1986 року та виплаченої у червні-місяці 1986 року у розмірі 348,53 грн., у липні 1986

року в сумі 69,71 грн. та 31,63 грн., загальна сума яких складає 449,87 грн., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.07.2021 року.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя І.В. Маренич