Справа № 300/5441/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/5441/21 пров. № А/857/19547/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також учасників (їх представників): не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», за участі первісного стягувача Акціонерного товариства «Кредобанк», боржника ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 04.10.2021р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Фінансова компанія /ФК/ «Приватні Інвестиції» від 16.09.2021р. про заміну сторони виконавчого провадження № 63991790 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 04.12.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстраційним номером 5600; роз`яснено, що розгляд даної заяви належить до юрисдикції місцевого загального суду за місцем виконання виконавчого напису та має розглядатися в порядку цивільного судочинства (а.с.37-41).

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив заявник ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції», який покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису задовольнити (а.с.48-52).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що з моменту відступлення Акціонерним товариством /АТ/ «Кредобанк» прав вимоги ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № CL-230035 від 21.10.2019р., та як наслідок - за виконавчим написом № 5600 від 04.12.2020р., виданим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. (відповідно до умов договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1 від 25.06.2021р., укладеного між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції»).

Законодавцем закріплено право заінтересованих осіб, а також виконавця за заявою сторони на звернення до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Разом з тим, передбачивши можливість звернення до суду із вказаною заявою, Закон України «Про виконавче провадження» не у повній мірі регламентував процедуру реалізації такого права, зокрема, в частині визначення суду, до якого така заява подається у випадку ініціювання заміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса.

За загальним правилом у порядку цивільного або господарського судочинства вирішують питання, пов`язані з виконанням саме рішень судів відповідної юрисдикції. Натомість, питання, пов`язані з виконанням як рішень адміністративних судів, так і рішень інших органів (посадових осіб), підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Правова природа правовідносин, пов`язаних із розглядом спірної заяви, у розрізі їх регламентації Законом України «Про виконавче провадження», свідчить про те, що саме до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні, відкритому з метою виконання виконавчого напису нотаріуса.

Передача такої заяви на розгляд іншого суду зумовило б порушення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги норми ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.379 КАС України, питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є по суті превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено 04.12.2020р. виконавчий напис № 5600 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-230035 від 21.10.2019р. в розмірі 47015 грн. 65 коп. (а.с.6).

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської обл. Витвицьким В.В. постановою від 23.12.2020р. відкрито виконавче провадження № 63991790 з примусового виконання виконавчого напису № 5600 від 04.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-230035 від 21.10.2019р. в розмірі 47015 грн. 65 коп. (а.с.4-5).

В подальшому 25.06.2021р. між АТ «Кредобанк» (клієнт) та ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» (фактор) укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1 (а.с.6-11).

В додатку № 1 до договору факторингу № 250621/1 зазначено перелік договорів, за якими АТ «Кредобанк» (клієнт) передає (відступає) ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» (фактор) право вимоги, зокрема, за кредитним договором № CL-23035 від 21.10.2019р. (а.с.13-14).

Листом № 11038998 від 29.06.2021р. ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» (фактор) повідомило ОСОБА_1 про те, що право грошової вимоги за кредитним договором № CL-23035 від 21.10.2019р. перейшло до фактора (а.с.17, 18-19).

20.09.2021р. ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача - АТ «Кредобанк» на ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису, вчиненому 04.12.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстраційним номером 5600, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-23035 від 21.10.2019р. в розмірі 47015 грн. 65 коп.

Заява мотивована тим, що згідно укладених договорів право вимоги за кредитним договором повністю перейшло до ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції».

Відмовляючи у задоволенні заяви ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції», суд першої інстанції виходив з того, що вимога про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у виконавчому провадженні № 63991790 по виконанню виконавчого напису нотаріуса не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України передбачено лише вирішення питань, пов`язаних саме з виконанням судових рішень в адміністративних справах, тоді як питання щодо заміни сторони у даному виконавчому провадженні підлягає вирішенню за нормами ч.2 ст.446 Цивільного процесуального кодексу /ЦПК/ України.

Зважаючи на те, що заявником надано докази існування виконавчого провадження з виконання виконавчого напису, з приводу якого подана заява, то належним способом врегулювання питання, пов`язаного з виконанням виконавчого документа, є звернення до місцевого загального суду із заявою в порядку ст.442 ЦПК України.

Таким чином, саме у порядку цивільного судочинства регламентовано не лише можливість заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду в цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та посадових осіб, зокрема, виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що заява ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 04.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстраційний номером 5600, є такою, що не підлягає задоволенню.

Між тим, колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (ч.1 ст.3 цього Закону).

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.15 наведеного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною п`ятою ст.15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.74 названого Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою ст.74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частина перша ст.287 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Положення ст.379 КАС України передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Нормами ЦПК України та Господарського процесуального кодексу /ГПК/ України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності норми ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, тому це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2019р. в справі № 826/7941/17, при цьому у вказаній справі заміна стягувача або боржника відбувалася саме у відкритому виконавчому провадженні.

В розглядуваному випадку на момент звернення заявника із заявою про заміну стягувача виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 5600 від 04.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-230035 від 21.10.2019р. в розмірі 47015 грн. 65 коп., було відкрито.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі заміною сторони виконавчого провадження, апеляційний суд у контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що після відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса може бути в порядку, визначеному ст.379 КАС України, замінено боржника або стягувача у такому виконавчому провадженні.

Щодо застосування вимог ч.2 ст.446 ЦПК України, згідно якої процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, колегія суддів виходить з того, що згідно усталеної судової практики судів цивільної юрисдикції заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, повинна вирішуватися в порядку адміністративного судочинства (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2020р. у справі № 640/15952/19, від 08.09.2021р. у справі № 753/5175/21).

Окрім цього, розглядаючи по суті заяву ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу /ЦК/ України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність у ОСОБА_1 кредиторської заборгованості перед АТ «Кредобанк» в сумі 47015 грн. 65 коп. сторонами не заперечується.

Після укладення між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» договору факторингу № 250621/1 від 25.06.2021р. із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, заявник набув статусу кредитора у таких кредитних зобов`язаннях.

Відтак, після вчинення виконавчого напису нотаріуса на примусове стягнення заборгованості та відкриття на його підставі виконавчого провадження, саме ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» є належним стягувачем у такому виконавчому провадженні.

Статтею 204 ЦК гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Положеннями ст.1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Також відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Із наведених норм не вбачається обмежень щодо відступлення факторові грошових вимог до боржника - фізичної особи, існує лише обмеження для фізичної особи бути стороною в такому договорі.

За таких умов заява ТзОВ «ФК «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, колегія суддів приходить до переконання про помилковість винесення ухвали про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, а тому вважає, що ухвала судом постановлена з порушенням норм процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а відтак вона підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Також згідно вимог ст.139 КАС України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з іншої сторони.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні № 63991790 з примусового виконання виконавчого напису від 04.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрованого в реєстрі за № 5600, - Акціонерне товариство «Кредобанк» як вибулу сторону у виконавчому провадженні його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 22.12.2021р.