Справа № 300/4894/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2021 р. справа № 300/4894/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 із застосуванням 70 відсотків грошового забезпечення, відмови у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 виходячи із 74 відсотків відповідної суми грошового забезпечення, а також здійснити з 01.04.2019 відповідний перерахунок пенсії згідно довідки про розмір грошового забезпечення №9/1/186 від 15.12.2020 з урахуванням 100 відсотків підвищення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених платежів невідкладно, однією сумою, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного фонду, орган Пенсійного фонду України, Пенсійний орган, Головне управління ПФУ в області, Управління), в якому ставить просить:
- визнати протиправними дій щодо зменшення основного розміру пенсії з 74% до 70% від суми грошового забезпечення та виплати у 2018 році лише 50%, 2019 році лише 75% підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;
- зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 74% грошового забезпечення згідно із статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;
- визнати протиправними дії щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 74% грошового забезпечення на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/186;
- зобов`язати перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 74% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/186, з урахуванням 100% суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером Збройних Сил України, якій в листопаді 2017 року призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також Закон №2262-XII), розмір якої на час призначення пенсії розрахований із 74 відсотків складу грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Надалі, з 01.01.2018, відповідачем протиправно, із помилковим застосуванням частини 2 статті 13 та статті 63 коментованого Закону, проведено перерахунок пенсії за вислугу років, зменшивши значення процентної складової грошового забезпечення із 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, наслідком чого стало невірне визначення розміру пенсії позивачу. ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача неправомірними, вчиненими всупереч нормам чинного законодавства, які грубо порушують її право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.
Так, від дня призначення пенсії положення Закону №2262-XII неодноразово змінювалися, зокрема, максимальний розмір пенсії при її призначенні в значенні 90% від розміру грошового забезпечення в 2011 році зменшено до 80%, а в 2014 році до 70%. Разом з тим, визначення такого (останнього) розміру при обчисленні пенсії (70%) може застосовуватися лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014, тобто набрання ними чинності, та стосується питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
Позивач наполягає на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за юридичним змістом та змістом процедурами. Встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а потім 80 і 70 відсотків грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії.
Відтак, для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми закону, які визначають її розмір у відсотках відповідних сум грошового забезпечення, що діяли саме на момент первинного призначення пенсії, а розмір уже призначеної пенсії в процентному співвідношенні внаслідок чергових перерахунків не може бути зменшений навіть при зміні діючого законодавства, з огляду на незворотність дії нормативно-правових актів у часі.
Враховуючи вказане, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення при перерахунку розміру пенсії до 70 відсотків сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління ПФУ в області здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 74 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018, без обмеженням максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів.
Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що він на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2456/19 в установленому порядку отримав від Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі по тексту також обласний територіальний центр, уповноважений орган, обласний військовий комісаріат) довідку №9/1/186 від 15.12.2020 про розмір грошового забезпечення (станом на 05.03.2019), встановленого за відповідною посадою, "відповідальний виконавець інформаційно-аналітичної групи".
Разом з тим, посилаючись на положення частин 3, 18 статті 43, статті 63 Закону №2262-XII, вказуючи на зміну правового регулювання спірних правовідносин із перерахунку пенсій, зокрема, визнання в судовому порядку протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили пункту 3 Постанови №103, на переконання позивача, обставина надходження до органу пенсійного фонду відповідної заяви пенсіонера і нової довідки, виданої обласним територіальним центром (як уповноваженим органом, з лав якого звільнений ОСОБА_3 ) на підставі даних грошового атестата серії ЗС №270067 і рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2456/19, є безумовною підставою для обчислення і перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Попри вказане, у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 та як наслідок скасуванням обмеження у виплаті підвищення пенсії, обчисленого за наслідками перерахунку пенсії на виконання Постанови №103, яке Уряд України встановив в 2018 і 2019 роках (в значенні 50% і 75% відповідно), покликаючись на постанову Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18, позивач просить здійснити перерахунку і виплати пенсії з 01.01.2018 із урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 відповідно до статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.21-22).
Заперечуючи позовні вимоги представник Головного управління ПФУ в області зазначив, що згідно положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу в листопаді 2017 року, розрахований відповідачем відповідно до вислуги років (28 рік) загальний розмір пенсії, обчислений за правилами статті 13 такого Закону, становив 70% суми грошового забезпечення (максимальне значення такої величини на той час могло дорівнювати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення).
Із розрахунку саме 70 відсотки суми грошового забезпечення позивачу призначено і обчислено пенсію за вислугу років.
Дійсно до дня призначення позивачу пенсії механізм обчислення пільгової вислуги років та відсоткового значення розміру пенсії змінювався неодноразово. Аналогічно й відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Законів України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011, "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу у 2018 році, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", становив 70% відповідних сум грошового забезпечення. А тому, враховуючи наведені зміни у законі, відповідачем правомірно з 01.01.2018 здійснено перерахування пенсії позивачу в розмірі 70 відсотків сум грошового забезпечення, який і був визначений при призначенні пенсії. Зміни в законодавстві, на переконання відповідача, не призвели до зниження розміру пенсій, а навпаки до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення.
Окрім цього, порядок перерахунку пенсії визначений у розділі VIII Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який в 2018 році у відношенні до позивача був проведений з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 та у зв`язку із введенням в дію постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 нових розмірів і зміненого складу грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Також, вказав, що тільки після направлення відповідних списків осіб, яким повинні видаватись довідки до відповідних структурних підрозділів, вони мають право видавати такі довідки на підставі Порядку №45. У спірному випадку не мало місце направлення Головне управління ПФУ в області відповідних списків осіб (колишніх працівників органів внутрішніх справ), які мають право на перерахунок пенсії до відповідних структурних підрозділів, з яких мало місце їх звільнення, і яким призначено пенсію, тому останні не мають права видавати та направляти довідки до пенсійного фонду.
Не підлягають до задоволення вимоги позивача про здійснення з 01.01.2018 виплати 100% суми підвищення перерахованої пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, так як до 05.03.2019 положення Постанови №103, яким установлено відповідне обмеження в 2018 і 2019 роках (в значенні 50% і 75% відповідно), було чинними, що відповідає правовим висновкам рішення Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №240/6263/18 (провадження №Пз/9901/1/19). Незважаючи на це, спірні правовідносини в 2018 і 2019 роках додатково врегульовані постановами Кабінету Міністрів України "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 14.08.2019 за №804 і "Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" від 24.12.2019 за №1088.
В питання виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром представник Управління покликається на положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VІ (надалі по тексту також Закон №3668-VІ), яким визначено, що пенсія, в тому числі колишніх військовослужбовців, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Приписи Закону №3668-VI в редакції, чинній на момент призначення позивачу в листопаді 2017 року пенсії, носив і носять для учасників спірних правовідносин імперативний характер та неконституційними не визнавались.
У постанові Верховного Суд від 27.01.2021 у справі №344/1326/17 вказано, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Серед іншого, представник відповідача послався на пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №240/6263/18 (Пз/9901/1/19) провадження №11-366заі1, за змістом правових висновків якого скасування в судовому порядку пункті 1 та 2 Постанови № 103 не є підставою для задоволення позовних вимог, щодо врахування середньомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Управління просить суд в порядку статей 122, 123 КАС України застосувати строки позовної давності у даній справі.
Відтак, вимоги позивача, заявлені у позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши відзив на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2017 за №25-РС і наказом командира тієї ж військової частини від 18.10.2017 за №217 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби з посади "відповідальний виконавець інформаційно-аналітичної групи 136 центру забезпечення ракетами і боєприпасами Озброєння Збройних Сил України" (а.с.62, зворотній бік а.с.62).
ОСОБА_1 як колишній військовослужбовець Збройних Сил України перебуває з листопада 2017 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджено заявою про призначення пенсії за вислугу років від 27.12.2004 та поданням про призначення пенсії від 08.11.2017 за №144 (зворотній бік а.с.60, а.с.61,).
Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято Постанову №103.
Як слідує із змісту:
- першої довідки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, за прирівняною посадою в загальному становить 5 715,00 гривень, зокрема, посадовий оклад 3 000,00 гривень, оклад за військове званням (старший сержант) 810,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% 1 905,00 гривень (зворотній бік а.с.65);
- другої довідки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, за прирівняною посадою в загальному становить 5 583,00 гривень, зокрема, посадовий оклад 3 080,00 гривень, оклад за військове званням (старший сержант) 810,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% 1 945,00 гривень (а.с.20, зворотній бік а.с.66).).
При цьому, відповідач застосував той же максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який був визначений при призначенні пенсії (в листопаді 2017 року) та відповідає положенням частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції станом на момент здійснення перерахунку, та відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014 за №1166-VII (надалі по тексту також Закон №1166- VII).
Загальний розмір пенсії після перерахунку склав 5 149,61 гривень, в тому числі основний розмір 4 084,50 гривень, надбавка за проживання в гірській місцевості 816,90 гривень і доплата до попереднього розміру пенсії 248,21 гривень (зворотній бік а.с.67).
В подальшому у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень Постанови №103 Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2456/190 у відношенні до ОСОБА_1 видано оновлену довідку №9/1/186 від 15.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року, в примітках, якої вказано, що довідка складена враховуючи дані грошового атестата серії ЗС №270067 (а.с.22).
Відомості у довідці №9/1/186 внесені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704, за посадою "відповідальний виконавець інформаційно-аналітичної групи", яку ОСОБА_1 займала на день звільнення зі служби (18.10.2017), за змістом якої грошове забезпечення в загальному становить 13 169,75 гривень та складається з:
1. посадового окладу 3 080,00 гривень,
2. окладу за військове звання (старший сержант) 810,00 гривень,
3. надбавка за вислугу років 50% (ОВЗ+ПО) 1 945,00 гривень;
4. додаткові види грошового забезпечення, в тому числі:
- надбавка за таємність 10% 308,00 гривень;
- надбавка за особливості проходження служби 65% (ОВЗ+ПО+% вислуга) 3 792,75 гривень;
- премія 105% (ПО) 3 234,00 гривень (а.с.22).
Позивач 22.04.2021 і 20.05.2021, через свого представника адвоката Хомича І.О., звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявами (запитами), в яких просила провести:
- перерахунок пенсії на підставі нової довідки №9/1/186 від 15.12.2020 із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії (а.с.40).
- перерахунок основного розміру пенсії та виплату пенсії з 01.01.2018, виходячи з 74% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 100% суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії (а.с.41).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії згідно нової довідки від №9/1/186 від 15.12.2020 про розмір грошового забезпечення із включенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, виданої обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, а також не погоджуючись із застосованим обмеженням щодо відсоткового розміру грошового забезпечення із якого обчислено пенсію, в результаті проведеного у квітні 2018 року перерахунку (із 74% до 70 %), в тому числі не здійснення виплати суми підвищення перерахованої пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, в розмірі 100% такого підвищення, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходив з таких мотивів і підстав та норм права.
Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В частині позовних вимог щодо зменшення Управлінням з 1 січня 2018 року відсоткового значення розміру грошового забезпечення, із якого обраховується пенсія з 74% до 70%, суд формує наступні висновки.
Згідно пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, яка діяло до 01.10.2011) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.
Відповідно до вимог пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Частиною 2 вказаної статті Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 19.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачеві в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).
Таким чином, з 19.04.2014 положення частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.
Отже, на момент виникнення у позивача права на вихід на пенсію (листопад 2018 року) було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Так, із Розрахунку вислугу років військовослужбовця на пенсію №469 і Подання про призначення пенсії №144 від 08.11.2017 з`ясовано, що вислуга років ОСОБА_1 при призначенні пенсії склала 28 років 14 днів (зворотній бік а.с.60, зворотній бік а.с.61).
Надалі, органом пенсійного забезпечення не змінювалося, не зменшувалося таке відсоткове значення грошового забезпечення (70%), із якого обчислюється розмір пенсії, в тому числі з 01.01.2018 по 27.09.2021 (день подання адміністративного позову).
Відтак, доводи ОСОБА_1 і відповідно вимоги адміністративного позову про: визнання протиправним зменшення основного розміру пенсії з 74% до 70% від суми грошового забезпечення; зобов`язання перерахувати основного розміру пенсії в значенні 74% суми грошового забезпечення, в тому числі із урахуванням даних оновленої довідки №9/1/186/20 від 15.12.2020, не знайшли свого підтвердження та відповідно до задоволення не підлягають
Перевіряючи аргументи позивача про протиправність неврахування органом пенсійного забезпечення відомостей із оновленої довідки від 15.12.2020 за №9/1/186, суд керуються такими мотивами.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом №2262-XII). Вказаний Закон містить такі положення:
- пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 43 Закону №2262-XII);
- у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (частина 18 статті 43 Закону №2262-XII).
Частина 2 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачає, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Раніше призначена пенсія перераховується відповідно до порядку, встановленого статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Так, відповідно до частини 4 цієї статті, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393" (надалі по тексту також Порядок №45), яка набрала чинності 20.02.2008.
Пунктами 1, 2 та 3 Порядку №45 (в редакції чинній на час перерахунку) визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (надалі по тексту також головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (надалі по тексту також списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (надалі по тексту також державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (надалі по тексту також уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (надалі по тексту також довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Перерахунок пенсії як визначено пунктом 4 Порядку №45 здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відповідною, в силу вимог пункту 6 Порядку №45, вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", здійснюються органами Пенсійного фонду України (стаття 10 Закону №2262-XII).
Так, до 01.03.2018 упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб визначалося постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.1994.
Надалі, 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Постанова №704), відповідно до якої, серед іншого, затвердив тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького згідно з пунктом 2 коментованої постанови Уряду України складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018.
Постанова №704 з 01.03.2018 визначила нові розміри і внесла зміни до складу грошового забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

При цьому, як зазначено вище по тексту судового рішення, 21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Пунктом 1 цією постанови Уряду України відповідно до частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

З коментованих вище нормативно-правових актів свідчить, що до 01.01.2018 при обчисленні розміру пенсії військовослужбовців враховувався розмір грошового забезпечення, до якого входили як оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, так і додаткові види грошового забезпечення і премія. Втім після 01.01.2018 для перерахунку пенсії враховувалися виключно оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби.

Як з`ясовано судом у досліджуваному випадку, згідно із протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) від 01.01.2018, пенсія ОСОБА_1 обраховувалась (обраховується) в основному розмірі 70% грошового забезпечення, яке включало такі складові: посадовий оклад 3 080,00 гривень, оклад за військове званням (старший сержант) 810,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% 1 945,00 (зворотній бік а.с.67).

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 в справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними, серед іншого, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою від 05.03.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у коментованій справі без змін.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (частина 2 статті 265 КАС України). Згідно з частиною 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, пункт 1 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 втратили чинність 05.03.2019.

У контексті досліджуваного питання суд вважає за необхідне застосувати правові висновки, сформовані Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019, ухваленого в зразковій адміністративній справі №160/8324/19 (№Пз/9901/20/19). Так, Верховний Суд вказав на таке:

"30. При цьому колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

31. Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. […]

33. Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ. […]

38. Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ".

Велика Палата Верховного Суду погодилася з цими висновками та постановою від 24.06.2020 залишила рішення суду першої інстанції від 17.12.2019 без змін.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Повертаючись до фактичних обставин справі як встановлено вище уповноваженим органом на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2456/19, враховуючи дані грошового атестату серії ЗС №270067, складена нова довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 №9/1/186 від 15.12.2020 (а.с.22).

Обставину отримання довідки №9/1/186 від 15.12.2020, із визначенням розміру грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019, орган пенсійного фонду не заперечує.

Більше того, така довідка подана відповідачем до суду серед матеріалів пенсійної справи, яка отримана від уповноваженого органу разом із листом за тим же номером і датою, що й оновлена довідка (зворотній бік а.с.68, а.с.69).

Перевіряючи питання необхідності врахування відповідачем оновленої довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки суд виходить із наступних положень норм матеріального права.

Так, за приписами пункту 3 Порядку №45 довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Значить, на Івано-Франківський обласний військовий комісаріат покладено функції зі складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно з додатком 1 до Порядку №45.

Відносини щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

Зокрема, пунктом 23 Порядку №3-1 визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, які призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-XII. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Відповідно до пункту 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток №5).

Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45.

Згідно з пунктом 4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Зважаючи на коментовані рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 і рішення Верховним Судом від 17.12.2019 з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 5 березня 2019 року відпали підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, без урахуванням розміру додаткових видів грошового забезпечення і премії військовослужбовця, тому з цієї дати ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ за довідкою від 15.12.2020 за №9/1/186.

Не визначення Урядом України після 05.03.2019 правового регулювання правовідносин, яке б відповідало положенням статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, не може позбавити права колишнього військовослужбовця на належну пенсії при її перерахунку за умови чергової зміні складу і розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця.

Таким чином, отримання довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, є безумовною підставою для здійснення органом пенсійного фонду такого перерахунку.

У даній справі відповідач не навів перед судом жодного обґрунтування та не надав належних доказів про те, що довідка Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №9/1/186 від 15.12.2020 за змістом і формою, в тому числі за її окремими складовими щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, не відповідає вимогам пункту 5 Постанови №704, пункту 3 Порядку №45 та/або висновкам Верховного Суду (рішення від 17.12.2019 в зразковій справі №160/8324/19 (№Пз/9901/20/19).

Головне управління ПФУ в області не повідомило суд про наявність чи відсутність порушень в частині відомостей, зафіксованих у згаданій вище довідці, встановлених за наслідками перевіряти правильність її складення, проведеної на виконання пункту 9 Порядку №45.

На переконання суду, у спірному випадку, в силу вимог пункту 9 Порядку №45 орган пенсійного фонду, зважаючи на рішення Верховного Суду від 17.12.2019, ухваленого в зразковій адміністративній справі №160/8324/19 (№Пз/9901/20/19), мав за можливе перевірити правильність складеної довідки №9/1/186 від 15.12.2020, в тому числі занесення до неї даних станом на 05.03.2019.

Також, суд порівнюючи дві довідки, видані в 2018 році і 2021 році уповноваженим органом у відношенні до позивача для проведення перерахунку його пенсії, виходить із такого.

По перше, первинно видані обласним військовим комісаріатом в березні і жовтні 2018 року довідки №ХД21150, складені станом на 01.03.2018, за умови чинності пункту 1 Постанови №103, пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 (зворотній бік а.с.65, зворотній бік а.с.66).

По друге, остання (оновлена) довідка обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №9/1/186 від 15.12.2020 видана станом на іншу дату (05.03.2019), у зв`язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин, зокрема, визнання протиправним та нечинним пункту 1 Постанови №103, зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 (а.с.22).

Окрім цього, видача останньої довідки мало місце на виконання рішення суду у справі №300/2456/19, в якій суд констатував право позивача на перерахунок пенсії за розміром грошового забезпечення, до якого також повинні бути включені додаткові його види і премія, станом на 05.03.2019.

У даному випадку, суд керується положеннями частини 4 статті 78 КАС України, за змістом яких обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

По третє, орган пенсійного фонду не заперечує обставину отримання довідки №9/1/186, складеної 15.12.2020 у відношенні до позивача, що скерована відповідачу обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Отримавши довідку, відповідач не звернувся до обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із обґрунтованими запереченнями чи зауваженнями, зміст яких би свідчив про невідповідність вказаного документа вимогам чинного законодавства, в тому числі за наслідками реалізації положень пункту 9 Порядку №45.

По четверте, відповідач не вказав на будь-яку норму матеріального права, яка зобов`язує відповідний орган при складанні і надісланні нової довідки зазначати про обставину втрату дії попередньої.

Отже, на переконання суду, відсутні обґрунтовані правові підстави вважати довідку №9/1/3357, складену 15.12.2020, недійсною за її формою.

Надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 відповідний перерахунок пенсії на підставі виданої нової довідки про розмір грошового забезпечення, із врахуванням в грошовому забезпеченні, з якого перераховується пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, суд, насамперед, зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 23.04.2019 по справі №766/12481/16-а.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Згідно із частинами 2 і 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зважаючи на висновок суду про виникнення у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з моменту набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва законної сили 19.11.2019, в силу приписів статті 51 Закону №2262-ХІІ, пенсія позивача підлягає перерахунку з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, які тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 1 квітня 2019 року.

Суд також не враховує посилання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на відсутність підстав для врахування в довідці середньомісячних додаткових видів грошового забезпечення згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 19.02.2020 по справі №240/6263/18 (Пз/9901/1/19) (пункт 74).

Зокрема відповідно до змісту вказаного рішення, предметом розгляду Верховним Судом у межах цієї справи була бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення.

Натомість, позивачем у позовній заяві зазначено про протиправність дій відповідача Натомість, позивачем у позовній заяві зазначено про протиправність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з 01.12.2019.

Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №240/6263/18 досліджено питання правомірності проведеного територіальним управлінням Пенсійного фонду України перерахунку пенсії саме з 01.01.2018 на підставі положень Постанови №103 та Порядку №45, які на той момент були чинними, й у встановленому законом порядку не скасованими.

Проте спірні правовідносини в межах даної адміністративної справи не охоплюють період з 01.01.2018 до 04.03.2019, оскільки виникли з моменту набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18 та стосуються відмов відповідачів щодо видачі оновленої довідки та проведенні на підставі такої довідки перерахунку пенсії з 01.04.2019, у зв`язку із скасуванням вищевказаних положень Постанови №103 та Порядку №45, а відтак обставини в даній справі є відмінними від вищезгаданої адміністративної справи №240/6263/18.

В зв`язку із вищенаведеним посилання представника відповідача на пункт 74 рішення Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 суд відхиляє як безпідставні.

Вирішуючи позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 без обмеженням максимальним розміром, в тому числі із урахуванням довідки №9/1/186 від 15.12.2020, суд керуються такими мотивами.
Так, згідно з вимогами статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 цієї ж статті (в редакції від 01.01.2016) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 гривень.

Надалі, після внесення до статті 43 змін на підставі Закону України №1080-V-ІІІ від 12.04.2016, яким таку статтю доповнено частинами 4 і 5, коментована вище частина отримала порядком номер 7.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, встановлено, що положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В подальшому, приписами Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі по тексту також Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, до другого речення частини 7 статті 43 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни: слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Представник відповідача, обґрунтовуючи правомірність дій та рішень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії не визнавалась неконституційною. Натомість, неконституційними визнані зміни до статті 43 Закону №2262-ХІІ, які вносились Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 (надалі по тексту також Закон №911-VIII) про обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік. Сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії є чинною та, відповідно, підлягає застосуванню, в тому числі із змінами Закон №1774-VIII.

Надаючи оцінку таким твердженням представниці, суд вказує, що частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції змін, внесених Законом №911-VІІІ від 24.12.2015, якою передбачалось обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016.

Однак, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не зауважила, що на момент здійснення органом пенсійного фонду призначення (в листопаді 2017 року), перерахунку її пенсії (з січня 2018 року), в тому числі припускаючи ймовірність застосування у відношенні до позивача спірного обмеження, чинними були та залишаються положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI, згідно із якими, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд звертає увагу на правову позицію Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020, ухваленій по справі №580/234/19 (провадження №К/9901/16845/19), де касаційний суд зазначив, що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо.

Верховний Суд зауважив, що з часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, в тому числі на підставі Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

При цьому, Суд звернув увагу на те, що окрім пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження максимального розміру пенсії колишніх працівників прокуратури встановлені також і Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Зокрема, застосовуючи висновки коментованої постанові від 24.06.2020 по справі №580/234/19 суду у даній справі слід керуватися таким:

"41. З огляду на викладене, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії:

1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI,

2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

42. При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI)".

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку."

Враховуючи, що перевищення у даній справі розміру пенсії мало місце 01.07.2021 в результаті проведення перерахунку, в період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону №3668-VI, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статі, які визначають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічні підхід щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, судом касаційної інстанції застосовується і у відношенні до пенсії, призначеної прокурорським працівникам до 01.10.2011, зокрема, такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10.09.2021 (адміністративне провадження № К/9901/17612/21) у справі №580/5238/20 (http://reestr.court.gov.ua/Review/99521692) і від 17.09.2021 (адміністративне провадження №К/9901/23994/21) у справі №580/1285/20 (https://reestr.court.gov.ua/Review/99686965).

Викладені вище висновки щодо застосування статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI (у відношенні прокурорських працівників), як зазначив у коментованій справі Верховний Суд, узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19, а також Верховним Судом у постановах від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 10.09.2020 у справі №280/5154/19 та від 24.09.2020 у справі №640/5854/19.

Як слідує із протоколів за пенсійною справою позивача № (Міноборони) з 31.12.2017 до 20.09.2021 розмір пенсії ОСОБА_1 становив 5 149,61 гривень і 6 817,40 гривень, та не перевищував десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.12.2017 13 730,00 гривень, з 01.07.2018 14 350,00 гривень, з 01.12.2018 14 970,00 гривень, з 01.07.2019 15 640,00 гривень, з 01.12.2019 16 380,00 гривень, з 01.07.2020 17 120,00 гривень, з 01.12.2020 17 690,00 гривень).

З урахуванням змін із 01.07.2021 та із 01.12.2021 розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, за наслідком якого її розмір становить 18 540,00 гривень і 19 340,00 гривень відповідно.

Матеріли пенсійної справи позивача засвідчують обставину не перевищення нарахування розміру пенсії ОСОБА_1 десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.12.2017 по 01.12.2021), навіть за умови перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки №9/1/186 від 15.12.2020 (виданої згідно рішення суду станом на 05.03.2019), розмір грошового забезпечення у відповідності до якої становить 13 169,75 гривень.
Зважаючи на значення десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність станом 01.04.2019 14 970,00 гривень (з 01.12.2018), а визначений основний розмір пенсії складатиме 9 218,83 гривень (13 169,75 * 70%), то у відношенні до ОСОБА_1 не могло і не може бути застосовано спірне обмеження.

Таким чином, на переконання суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не могло порушити права позивача і відповідно правомірно застосовувати положення абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI.

У спірному випадку слід також звернув увагу на положення Європейської соціальної хартії 1996 року, яка ратифікована Україною згідно із Законом України №137-V від 14 вересня 2006 року. Вказаним міжнародно-правовим актом передбачено, що держави-сторони зобов`язані вживати заходів для забезпечення рівності між власними громадянами у сфері реалізації прав на соціальний захист, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12).

Тобто, утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Досліджуючи питання, чи мало місце втручання держави у право позивача мирно володіти своїм майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) слід відзначити, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, пункт 35, заяви №68385/10 та №71378/10) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже як зазначено положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Більше того, перевищення максимального розміру пенсії, якщо і настане у відношенні до ОСОБА_1 , то воно попадає під час дії положень коментованого Закону.
З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на виплату пенсії в розмірі понад десять прожиткових мінімумів, установленими для осіб, які втратили працездатність, які (сподівання) могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 27.01.2021 у справі №344/1326/17 адміністративне провадження №К/9901/29375/18, в постанові від 21.05.2021 у справі №681/549/16-а адміністративне провадження №К/9901/18350/18, в постанові від 04.03.2021 у справі №752/9907/16-а адміністративне провадження №К/9901/16067/18, в постанові від 17.09.2021 у справі №580/1285/20 адміністративне провадження №К/9901/23994/21, в постанові від 10.12.2020 у справі №580/492/19 адміністративне провадження №К/9901/18348/19, в постанові від 05.11.2020 у справі №440/2423/19 адміністративне провадження №К/9901/31127/19 і в постанові від 24.09.2020 у справі №640/5854/19 адміністративне провадження №К/9901/11820/20.

Застосування Верховним Судом такого ж правового регулювання як і щодо спору у даній справі (в частині правовідносин пенсійного забезпечення, визначеного за правилами Закону №2262-ХІІ) здійснено судом касаційної інстанції в постановах від 21.05.2021 у справі №347/2083/16 адміністративне провадження №К/9901/17628/18 та від 18.11.2021 у справі №521/20962/16-а адміністративне провадження №К/9901/29418/18.

Щодо посилань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у відзиві з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд виходить із наступного.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження слідує з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України №2235-III "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Як уже відзначено, згідно з частиною 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, перерахунок якої має здійснюватися у зв`язку із збільшенням/введенням в дію нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, і яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням відповідного перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.04.2019 по справі 809/248/18.

Окремо суд надає оцінку посиланням представника органу пенсійного фонду на правові висновки, визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19).

Дійсно у коментованій постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано певна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду у справах про перерахунок раніше призначених пенсій.

Варто, в першу чергу відмітити, що вирішені по суті спірні правовідносини у вказаній постанові найвищої судової інстанції регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також Закон №1788-XII) і Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-ІV (надалі по тексту також Закон №1058-ІV).

По друге, питання, яке було предметом судового розгляду у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19) стосувалося особи, якій пенсію призначено як державному службовцю, а у даній справі (№300/4894/21) така пенсія призначена ОСОБА_1 , як військовослужбовцю.

По третє, в вказаному остаточному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду надавала оцінку і застосовувала загальних норм пенсійного законодавства в частині строків перерахунку пенсії за попередній період, зокрема, положення статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону №1058-ІV і статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Разом з тим питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті (стаття 99 КАС у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, стаття 122 КАС), слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.

При цьому, у справі, яка розглядається №300/4894/21, необхідність розрізняти правове регулювання положень, визначених частиною 3 статті 51 і частиною 3 статті 55 Закону №2262-ХІІ, зокрема:

- у першому випадку йде мова про не нараховану і не виплачену пенсію внаслідок не проведеного перерахунку (за наявності підстав для її перерахунку) саме з вини не тільки пенсійного органу, але й і уповноваженого органу, який надає вихідні дані для такого перерахунку (не обмежується будь-яким строком), що має місце у даній справі (№300/4894/21);

- у другому ж випадку норма закону вказує на випадки нарахування пенсії (без перерахунку) та її не виплати виключно з вини органу пенсійного фонду (також не обмежується жодним строком).

Суд наголошує, що такого особливого визначення правовідносин, яке врегульовано положеннями частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ не міститься в жодній із статей Закону №1788-ХІІ і Закону №1058-ІV. Умовами застосування вказаної норми права є дії уповноваженого органу, який повинен самостійно видати у відношенні до пенсіонера (колишнього військовослужбовця), без активних дій такої особи, відповідну довідку для проведення перерахунку його пенсії, в той час, як застосована касаційним судом стаття 98 Закону №1788-ХІІ вказує на виключні підстави для відповідного перерахунку пенсії особи особисте подання таким пенсіонером до органу пенсійного фонду необхідних вихідних даних для перерахунку пенсії.

Велика Палата Верховного Суду застосувала у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19) положення статей 87 і 98 Закону №1788-ХІІ, а у даній справі регулювання спірних відносин визначено частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, що як за своїм змістом так юридичним визначенням є відмінними між собою.

З огляду на особливість даних спірних правовідносин і фактичних обставин відсутні підстави для застосування правових висновків, визначених Великою Палатою Верховного Суду в судовому рішенні по справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19).

Також суд звертає увагу на відсутність у даних спірних правовідносинах "триваючої пасивної поведінки позивача", мова про яку йде у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо соціальних справ Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (адміністративне провадження №К9901/15971/20).

Як свідчать обставини справи для відновлення свого права на належний розмір пенсії ОСОБА_1 змушена була окремо самостійно звертатися до Івано-Франківського обласного територіального центу комплектування та соціальної підтримки, а також шукати захист порушеного права в судовому порядку (адміністративна справа №300/2456/19) для отримання довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, яке як уповноважений орган і без звернення позивача в силу вимог Порядку №45 повинно було самостійно подати таку довідку до відповідача.

Разом з тим, в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що засвідчують врахування відповідачем останньої довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перерахунку позивачу його пенсії.

Вчинення уповноваженим органом і органом пенсійного фонду дій на забезпечення своєчасного перерахунку пенсії не залежить від волі пенсіонера (колишнього військовослужбовця), а повинні в силу вимог нормативно-правових актів самостійно вчинятися останніми.

Окрім цього, після визнання протиправними і визнання нечинними в судовому порядку окремих положень Постанови №103 і Порядку №45 Кабінет Міністрів України так і не врегулював спірні правовідносини в частині питань, які ОСОБА_1 порушені у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсії згідно довідки від 15.12.2020 за №9/1/186, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, враховуючи дані грошового атестату серії ЗС №270067 і на виконання Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2456/19, а тому з урахуванням визначених судом мотивів і правових висновків, вказані позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам про: визнати протиправними дій щодо виплати у 2018 році лише 50%, а 2019 році лише 75% підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018; зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 01.01.2018; зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію урахуванням 100% суми підвищення на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/186, суд формує такі правові висновки.

Так, в період з 24.02.2018 по 05.03.2019 згідно пункту 2 Постанови №103, а надалі у відповідності до положень постанов Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (надалі по тексту також - Постанова №804), №1088 від 24.12.2019 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" (надалі по тексту також - Постанова №1088), спірні правовідносини були врегульовані таким чином:

"Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року."

Разом з тим, пунктом Постанови №103 було визначено, що у разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до протоколу за пенсійною справою позивача № (Міноборони) від 31.12.2017 (до правового регулювання спірних правовідносин Постановою №103) загальний розмір пенсії позивача становив 5 149,61 гривень, в тому числі основний розмір 4 291,34 гривень, надбавка за проживання в гірській місцевості 858,27 гривень(а.с.67).

Після перерахунку на підстав положень Постанови №103 як слідує із протоколу від 01.01.2018 загальний розмір пенсії склав тих же 5 149,61 гривень, в тому числі основний розмір 4 084,50 гривень (що є меншим від основного розміру до 01.01.2018), надбавка за проживання в гірській місцевості 816,90 гривень і доплата до попереднього розміру пенсії 248,21 гривень (зворотній бік а.с.67).

Протоколи про перерахунок пенсії позивача, що наявні в матеріалах справи від 01.01.2018 (а.с.65, 66, зворотній бік а.с.67) не містять застосування положень пункту 2 Постанови №103 в частині розрахунку позитивного значення суми підвищення основного розміру пенсії (як різниці між такого розміром пенсії до 01.01.2018 та після цієї дати).

Основний розмір пенсії з 01.01.2018 за наслідками перерахунку не збільшився, а зменшився, у зв`язку із чим Управління застосувало положення пункту 4 Постанови №103 та визначило ОСОБА_1 доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 248,21 гривень.
Пенсія позивачки як до 01.01.2018 та і після введення в дію Постанови №103 виплачувалася в повному обсязі в розмірі 5 149,61 гривень без будь-яких обмежень.

Зважаючи на не застосування в 2018 і 2019 роках відповідачем обмежень, встановлених пункту 2 Постанови №103, у суду відсутні процесуальні підстави стверджувати про порушення права та необхідності його захисту.

Разом з тим, якщо за наслідками виконання даного рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки №9/1/186 від 15.12.2020, відповідач в період з 01.04.2019 до 31.12.2019 застосує положення Постанови №804 і Постанова №1088, то такі правовідносини можуть мати спірний характер.

Зважаючи на те, що змодельовані судом правовідносини ще не стали спірними, то суд позбавлений можливості їх вирішувати.

Щодо способу захисту порушеного права, визначеного ОСОБА_1 , серед іншого, у прохальній частині позову (в частині виплати перерахованої пенсії невідкладно і однією сумою), суд виходить із наступного.

В силу правового регулювання частини 2 статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

По перше, у даній справі суд не вирішує питання встановлення точної сими недоплаченого розміру пенсії, ОСОБА_1 такої вимоги не визначив у позовній заяві.

По друге, позивач у адміністративному позові не навів жодну норму матеріального чи процесуального права (встановлений законом порядок) на обґрунтування необхідності і можливості в спірних правовідносинах здійснення відповідачем дій щодо виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень.

Відтак, у випадку набрання рішенням суду у даній справі законної сили, перерахунок та виплата недоплаченої пенсії з 1 квітня 2019 рік по дату відповідного перерахунку, вчиненого на виконання рішення суду, буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду слід рахувати сплату відповідачем всієї недоплаченої різниці у визначеному законом порядку (частина 2 статті 129-1 Конституції України).

Питання про зобов`язання орган пенсійного забезпечення виплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням чи без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 за №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (надалі по тексту також Постанова №649), на переконання суду, не є способом захисту порушеного права, за позовними вимогами, сформованими ОСОБА_1 ..

Таке питання є окремою процедурою вчинення відповідачем дій щодо забезпечення виконання судового рішення, після того як вона набере законної сили, і не може вважатися окремим способом і порядок його виконання, який слід встановлювати на день ухвалення рішення у справі.

Більше того, коментована вище Постанова №649 є одним із способів виконання рішень судів у справах про стягнення із Пенсійного фонду України відповідних недоплачених пенсії за рішеннями суду.

По третє, правовідносини із застосування чи не застосування відповідачем окремого порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 за №649, станом на 21.12.2021 (день ухвалення рішення у даній справі), ще не виникли, а отже не є спірними.

Процесуальний закон не надає суду можливостей вирішувати правовідносини на майбутнє, у відношенні до яких спір фактично відсутній, зокрема, і щодо виплати однією сумою коштів, точне цифрове значення якої не є предметом перевірки, та ще не визначено як результат перерахунку пенсії.

По четверте, рішення суду у досліджуваному випадку може бути виконано органом пенсійного фонду і в добровільному порядку, без застосування будь-яких інших підзаконних-нормативно-правових актів, в тому числі виплати перерахованої пенсії з урахуванням фактично виплачених сум невідкладно і одним платежем.

Зважаючи на вказане, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Так як заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а позивач згідно з квитанції за №69977 від 13.09.2021 підтвердила сплату судового збору на суму 1 816,00 гривень (а.с.34), то на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення із відповідача 908,00 гривень судових витрат, що пропорційно становить 50% від задоволених позовних вимог.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені у довідці Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/186.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/186., про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, та здійснити з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ;
представник позивача адвокат Хомич Іван Олександрович (діє на підставі ордера серії АА №1041429 від 11.08.2020), проспект Повітрофлотський, 34, оф. 30, м. Київ, 03186;
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.