Справа № 640/27108/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Київ № 640/27108/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проПосольства України в Державі Ізраїль визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 , звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Посольство України в Державі Ізраїль, в якому просить суд:

- визнати офіційну відмову Посольства України в Державі Ізраїль від 16.07.2020 на заяву ОСОБА_1 від 13.07.2020 в видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон незаконною;

- зобов`язати Посольство України в Державі Ізраїль видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- зобов`язати Посольство України в Державі Ізраїль, в ході процесу належного оформлення факту громадянства України і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не вимагати від ОСОБА_1 будь-які додаткові, довільні і не передбачені законодавством України документи;

- зобов`язати Посольство України в Державі Ізраїль належно і відповідно до законодавства України оформити факт громадянства України, з внесенням даних ОСОБА_1 в усі бази і реєстри громадян України, передбачені законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.07.2020 року Посольством було відмовлено позивачу у видачі закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон та було роз`яснено, що до 20.11.2020 позивач повинна підтвердити факт наявності, усіх законних підстав для припинення громадянства Держави Ізраїль. Для цього необхідно надати в Посольство документи від органів Ізраїлю, які підтверджують, що на момент отримання громадянства України в Тель-Авіві, позивач проживала за межами Ізраїлю 3 роки, і не мала податкової та банківскої заборгованості, несплачених штрафів та інших зобов`язань перед компетентними органами Ізраїлю. Все це необхідно надати в Посольство до 20.11.2020, в іншому випадку рішення про набуття громадянства України буде скасовано відповідно до ст. 21 Закона - «Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України». Позивач звернулась зі скаргою до Міністра закордонних справ України, за наслідками розгляду якої відповідна посадова особа МЗС України повністю повторило аргументи і висновки, що містяться у рішенні Посольства. Вважає відмову Посольства України в Державі Ізраїль від 16.07.2020 у видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон незаконною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/27108/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява про доповнення позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2021 року заяву позивача про доповнення позовних вимог від 13.01.2021 повернути без розгляду позивачу.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надав.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 набула громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

На підтвердження вказаного факту Посольством України в Державі Ізраїль видано довідку про реєстрацію особи громадянином України від. 20.11.2018 № 6164/19-536-8205/зг-170 і тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , посвідчення № 1, від 20.11.2018.

Під час подання до Посольства в Державі Ізраїль заяви на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 надала зобов`язання протягом 2 років з моменту отримання громадянства України припинити громадянство Російської Федерації і громадянство Держави Ізраїль.

13.07.2020 позивач подала до Посольства України в Державі Ізраїль заяву видати їй паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - Паспорт), приклавши Декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації і Декларацію про відмову від громадянства Держави Ізраїль. В Деклараціях вказала, що у позивача є незалежна від неї причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, що відповідає вимогам абз.16 ст.1 Закона України «Про громадянство України».

16.07.2020 Посольство України в Державі Ізраїль відмовило у видачі ОСОБА_1 закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон та повідомило, що до 20.11.2020 вона повинна підтвердити факт наявності усіх законних підстав для припинення громадянства Держави Ізраїль. Для цього їй необхідно надати в Посольство документи від органів Ізраїлю, які підтверджують, що на момент отримання громадянства України в Тель-Авіві вона проживала за межами Ізраїлю 3 роки, і не має податкової та банківскої заборгованості, несплачених штрафів та інших зобов`язань перед компетентними органами Ізраїлю.

25.08.2020 позивач звернулася зі скаргою до Міністерства закордонних справ України.

Листом від 28.08.2020 Міністерство закордонних справ України відмовило у задоволенні скарги.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 р. №2235-III «Про громадянство України» (в чинній на час спірних правовідносин редакції) (далі - Закон №2235).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 цього Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (ч. 5 ст. 8 Закону №2235).

Так, під незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства згідно до абз. 13 ст. 1 Закону №2235 розуміється невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Разом з тим, відповідно до абз. 16 ст. 1 цього ж Закону декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Абзацом 12 ст. 1 Закону №2235 встановлено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно до ч. 8 ст. 8 Закону №2235 датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Аналізуючи положення ч. 5 ст. 8 Закону №2235, суд зауважує, що в разі виникнення у іноземця, який претендує на громадянство України, незалежних від нього причин, що унеможливлюють отримати від країни громадянської належності документу про припинення ним громадянства в цій країні, він подає декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Разом з цим, подання такої декларації в свою чергу виключає подання документу про припинення ним громадянства в країні попереднього громадянства.

В той же час, за змістом ч. 2 ст. 10 Закону №2235 іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинен подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України. Якщо ж іноземець, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від нього причин не може отримати його, він подає декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Нормою ч. 7 ст. 10 Закону №2235 визначено, що датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Так, 16.07.2020 р. позивач, на підставі отриманої раніше довідки про реєстрацію її громадянином України, подала відповідачу заяву про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон разом з відповідними додатками: Декларацією про відмову від громадянства Російської Федерації і Декларацією про відмову від громадянства Держави Ізраїль.

У відповідь на вказану заяву відповідач повідомив ОСОБА_1 , про те, що для прийняття остаточного рішення про оформлення позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон необхідно надати ще додатково: документи від органів Ізраїлю, які підтверджують, що на момент отримання громадянства України в Тель-Авіві, вона: 1) проживала за межами Ізраїлю 3 роки, і 2) не мала податкової та банківскої заборгованості, несплачених штрафів та інших зобов`язань перед компетентними органами Ізраїлю. Все це необхідно надати в Посольство до 20.11.2020. В іншому випадку рішення про набуття громадянства України буде скасовано (відповідно ст. 21 Закона рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України).

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач набув громадянства України у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 8 Закону №2235. Так, у відповідності до довідки про реєстрацію особи громадянином України від. 20.11.2018 № 6164/19-536-8205/зг-170 зареєстрована громадянином України з дати видачі цієї довідки, тобто з 20.11.2018 р.

Відповідно ж до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до ст. 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно ж до п. 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215/2001 «Питання орга нізації виконання Закону України «Про громадянство України», для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України», органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону України «Про громадянство України») або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону України «Про громадянство») шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей чи фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України:

- довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина 5 статті 8 та частина 2 статті 10 Закону України «Про громадянство України»);

- інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина 8 статті 8 та частина 7 статті 10 Закону України «Про громадянство України»);

- інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини 1 і 2 статті 10 та частина 5 статті 9 Закону України «Про громадянство України»; частина 5 статті 10 Закону України «Про громадянство України»);

- інформація про інші неправдиві відомості і фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону України «Про громадянство України», або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України згідно зі статтями 8 і 10 Закону України «Про громадянство України».

Отже, позивач є громадянином України з дати реєстрації набуття нею громадянства України - 20.11.2018 р.

Статтею 5 Закону встановлюється, що документами, що підтверджують громадянство України, є серед іншого: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України.

Повноваження Міністерства закордонних справ України, дипломатичних представництв та консульських установ України щодо видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон закріплені в п. 8 ст. 25 Закону №2235.

Так, зокрема, Міністерство закордонних справ України, дипломатичні представництва та консульські установи України здійснюють такі повноваження:

1) встановлюють належність до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону;

8) видають особам, які набули громадянство України, паспорти громадянина України для виїзду за кордон, тимчасові посвідчення громадянина України, довідки про реєстрацію осіб громадянами України;

11) перевіряють за заявами осіб, які перебувають за кордоном, належність до громадянства України.

Міністерство закордонних справ України, дипломатичні представництва та консульські установи України здійснюють повноваження, передбачені пунктами 1 - 10 частини першої цієї статті, стосовно осіб, які відповідно до чинного законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном, а також приймають рішення про оформлення набуття громадянства України за підставою, передбаченою пунктом 1 статті 6 цього Закону, стосовно осіб, які народилися за межами України.

Згідно ж до п. 3 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 р. №719-V, паспорт оформляється особам, що проживають за кордоном і в установленому законодавством порядку набули громадянства України, - дипломатичними представництвами чи консульськими установами України за кордоном.

Паспорт оформляється протягом не більш як трьох місяців з дня подання звернення щодо його одержання, а в разі, коли поїздка зумовлена необхідністю термінового лікування особи, яка від`їжджає, пов`язана з від`їздом особи, що супроводжує тяжкохворого, чи викликана смертю родича, який проживав за кордоном, - протягом трьох робочих днів. У разі виїзду на постійне проживання за кордон усиновленої іноземцями дитини - громадянина України паспорт оформляється протягом десяти робочих днів.

У відповідності до п. 80 ст. 4 Положення про Міністерство закордонних справ України», затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. №381/2011, МЗС України відповідно до покладених на нього завдань розробляє та затверджує порядок оформлення і видачі дипломатичними представництвами та консульськими установами України за кордоном паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Положеннями ст. 41 Консульського Статуту України, затвердженого Указом Президента країни від 02.04.1994 р. №127/94, передбачено, що консул видає паспорти громадян України для виїзду за кордон, продовжує строк їх дії та вносить до них зміни.

В той же час згідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 р. №588/2006) (далі - Порядок №215).

Так, зокрема, нормою п. 118 Порядку №215 передбачено, що особам, які проживають на території України і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення видають паспорти громадянина України або свідоцтва про належність до громадянства України.

Особам, які постійно проживають за кордоном і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, дипломатичні представництва чи консульські установи України видають паспорти громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про належність до громадянства України (абз. 2 п. 118 Порядку №215).

Разом з тим абз. 1 п. 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (абз. 1 п. 119).

Тобто, виходячи зі змісту даної норми, факт подання особою, яка набула громадянство України та взяла зобов`язання припинити іноземне громадянство, декларації про відмову від іноземного громадянства є підставою для видачі такій особі замість тимчасового посвідчення громадянина України залежно від місця проживання або паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

За таких обставин, враховуючи постійне проживання позивачки за межами України, беручи до уваги подання нею декларацій про відмову від громадянства Російської Федерації і громадянства Держави Ізраїль, а також чинність рішення про її реєстрацію громадянином України, відсутність будь-яких активних дій міграційного органу з приводу скасування такого рішення, у відповідності до абз. 1 п. 119 Порядку №215 ОСОБА_1 , на переконання суду, має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнати відмову Посольства України в Державі Ізраїль від 16.07.2020 на заяву ОСОБА_1 від 13.07.2020 в видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон протиправною, підлягають задоволенню.

Що ж до решти позовних вимог в частині, суд зазначає наступне.

Як уже зазначено судом, згідно до п. 3 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 р. №719-V, особам, що проживають за кордоном і в установленому законодавством порядку набули громадянства України, паспорт оформляється дипломатичними представництвами чи консульськими установами України за кордоном.

Разом з цим, суд зазначає, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законодавством порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 за №13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визначається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Тому, виходячи із наведених обставини, з урахуванням при цьому вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача в даному випадку, на переконання суду, є зобов`язання Посольства України в Державі Ізраїль розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон з урахуванням висновків суду у даній справі.

Що ж до зобов`язання Посольства України в Державі Ізраїль, в ході процесу належного оформлення факту громадянства України і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не вимагати від ОСОБА_1 будь-які додаткові, довільні і не передбачені законодавством України документи та належно і відповідно до законодавства України оформити факт громадянства України, з внесенням даних ОСОБА_1 в усі бази і реєстри громадян України, передбачені законодавством України, то зазначені позовні вимоги, на думку суду, є передчасними, оскільки є похідними від розгляду заяви позивача про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон по суті з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивачем суду не надано.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то наявні правові підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у розмірі 420,40 грн. судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Посольства України в Державі Ізраїль від 16.07.2020 на заяву ОСОБА_1 від 13.07.2020 в видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

3. Зобов`язати Посольство України в Державі Ізраїль розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон з урахуванням висновків суду у даній справі.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Посольства України в Державі Ізраїль (вул.Ірміягу,50, м. Тель-Авів, 62594, Держава Ізраїль) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.