Справа № 520/23868/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 р. № 520/23868/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (вул. Бібліка, буд. 6, м. Харків, 61007, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради () щодо нездійснення реєстрації, встановлення на облік та призначення компенсації позивачці яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду та зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради () здійснити реєстрацію, встановити на облік позивачку та призначити їй компенсацію починаючи з 13.04.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що доглядає за своїм братом інвалідом, у зв`язку з чим, за період надання соціальних послуг має право на врахування даного періоду до страхового (трудового) стажу для призначення пенсії та отримання компенсації за догляд, звернувшись до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, їй було відмовлено. Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач, Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Станом на момент звернення позивача з заявою Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі не набув чинності, про що було повідомлено позивача, а також повідомлено, що після затвердження нового порядку Управлінням буде прийнято рішення про призначення або не призначення компенсації, відповідно до заяви позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви 13.04.2020 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з заявою щодо реєстрації, встановлення на облік та призначення компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги без здійснення підприємницької діяльності з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання своєму брату, який є членом сім`ї.

11.08.2021 року адвокатом було направлено адвокатський запит до відповідача про надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 13.04.2020 року.

У відповідь на адвокатський запит Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було направлено копію листів № 10-29/3079/4-02/20 від 23.04.2020 року, № 10-29/3092/4-02/20 від 30.09.2020 року, № 10-29/33/4-02/21 від 04.01.2021 року.

Листом Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було направлено лист № 10-29/3079/4-02/20 від 23.04.2020 року, відповідно до якого позивача повідомлено про те, що після затвердження нового Порядку управлінням буде прийнято рішення про призначення/не призначення компенсації, станом на 23.04.2020 року новий Порядок Кабінетом Міністрів України не затверджений.

Листом Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № 10-29/3092/4-02/20 від 30.09.2020 року позивача було повідомлено про те, що відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, вказаний Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Та оскільки ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, то права на призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі немає.

Листом Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № 10-29/33/4-02/21 від 04.01.2021 року позивача було повідомлено, що позивач у зв`язку з карантином управління веде обмежений прийом, то позивач може за попередньою домовленістю звернутися до управління з відповідною заявою та документами.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у реєстрації, встановленні на облік та виплаті компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги без здійснення підприємницької діяльності з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання своєму брату ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671 -VIII (далі - Закон № 2671) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

У відповідності до пункту 17 статті 1 Закону № 2671 соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 6 статті 13 Закону № 2671 фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1) особами з інвалідністю I групи;

2) дітьми з інвалідністю;

3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з частиною 7 статті 13 Закону № 2671 фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Серед основних принципів надання соціальних послуг, передбачених статтею 3 Закону № 2671, зокрема, є принцип добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг.

Аналіз зазначених приписів законодавства свідчить про те, що виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, мають компенсаційний (заохочувальний характер) і не відносяться до соціальних гарантій.

29.04.2004 року було затверджено Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги (далі за текстом - Порядок № 558, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі за текстом - компенсація).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 558 компенсація призначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у таких розмірах:

15 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги особам з інвалідністю І групи;

10 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування, особам з інвалідністю 11 групи та дітям з інвалідністю;

7 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги особам з інвалідністю III групи та хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування.

Компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради видає заявнику розписку про прийняття заяв і документів із зазначенням дати їх прийняття. Днем подання заяв для призначення компенсації вважається день реєстрації структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради заяв з необхідними документами.

Якщо заяви та документи надсилаються поштою, днем подання заяв для призначення компенсації вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення. У разі коли до заяв не додані всі необхідні документи, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради письмово протягом трьох днів повідомляє заявнику, які документи слід подати додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня одержання такого повідомлення, днем подання заяв вважатиметься день їх прийняття або відправлення (пункт 5 Порядку № 558).

Пунктом 6 Порядку № 558 визначено, що для призначення компенсації подаються такі документи:

1) фізичною особою, яка надає соціальні послуги: заява про згоду надавати соціальні послуги;

паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги;

копія трудової книжки, а у разі відсутності трудової книжки - письмове повідомлення особи із зазначенням інформації про відсутність трудової книжки та про останнє місце роботи чи отримання доходів;

заява про надання згоди на проведення перевірки даних про доходи особи з використанням відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних»);

2) особою, яка потребує надання соціальних послуг, або її законним представником (у разі визнання цієї особи недієздатною):

заява про необхідність надання соціальних послуг;

паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність особи до самообслуговування (за винятком інвалідів І групи, інвалідність яких встановлена безстроково та які згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією потребують постійного стороннього догляду). Порядок видачі такого висновку та його форма затверджуються МОЗ.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 558 призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради протягом десяти днів після одержання заяв із необхідними документами розглядає їх та приймає рішення про призначення компенсації чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення, про що інформує заявника письмово протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.

З аналізу норм Порядку № 558 випливає, що цим Порядком визначений перелік документів, які мають бути подані фізичною особою, яка надає соціальні послуги, і цей перелік є вичерпаним. Днем подачі заяви для призначення компенсації вважається день, коли до заяви подані всі необхідні документи, визначені Порядком № 558.

Обґрунтовуючи відмову у призначенні такої компенсації відповідач послався на Постанову Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до якого ця постанова набирає чинності з дня її опублікування (тобто з 25.09.2020) і застосовується з 1 січня 2020 р. для осіб, які звернуться за призначенням компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, протягом 60 календарних днів із дня опублікування цієї постанови.

Відповідач зробив висновок, що умови виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги мають виплачуватися на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, через що на заяву позивача від 13.04.2020 року було відмовлено в отриманні компенсації, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача.

Суд вважає вказаний висновок помилковим, оскільки застосування з 1 січня 2020 року постанови КМ України від 23.09.2020 року № 859 прямо передбачено саме для осіб, які звернуться за призначенням компенсації протягом 60 календарних днів із дня опублікування цієї постанови, тобто, після 25.09.2020 року.

Оскільки позивач звернулася із відповідною заявою 13.04.2020 року, тобто до опублікування постанови Кабінетом Міністрів України від 23.09.2020 року № 859, умови призначення вищезазначеної компенсації визначалися нормативним актом, який діяв на час такого звернення.

Вказаний висновок відповідає приписам статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначалось вище, за наслідком розгляду заяви позивача щодо призначення компенсації, як особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, відповідач лише направив лист про те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, то права на призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі немає.

Однак суд зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку № 558 Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради має обов`язок прийняти рішення про призначення компенсації чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови.

Так, суд зазначає, що вказаний лист не є рішенням органу, та як вбачається з чинного законодавства, відповідач повинен прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.

Отже, внаслідок таких дій відповідача виникла правова невизначеність, оскільки заява позивача фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

При цьому суд зауважує, що приписи чинного законодавства покладають обов`язок на відповідача у визначені законом строки прийняти конкретне рішення за наявності визначених законом підстав та критеріїв, а не діяти на власний розсуд за межами приписів чинного законодавства.

Позивачем в прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту свого порушеного права, як зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію, встановити на облік позивачку та призначити компенсацію позивачу, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, починаючи з 13.04.2020 року.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із такого.

Подана позивачем заява не перевірялась на предмет наявності або відсутності підстав для відмови, визначених Порядком № 558.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.04.2020 року про здійснення реєстрації, встановлення на облік позивача та призначення компенсації позивачу, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (вул. Бібліка, буд. 6, м. Харків, 61007, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо неприйняття рішення у передбачений законодавством спосіб та строк за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2020 року про здійснення реєстрації, встановлення на облік позивача та призначення компенсації позивачу, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.04.2020 року про здійснення реєстрації, встановлення на облік позивача та призначення компенсації позивачу, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.