Справа № 240/1485/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 грудня 2021 року м. Житомир справа № 240/1485/21
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати їй з 17.07.2018 року, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно з 17.07.2018 року та пенсії, як особі з інвалідністю ІІІ-ї групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із розміру, встановленого ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 17.07.2018 року щомісячно;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до першої категорії, інваліду IIІ групи, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.07.2018 року щомісячно, з урахуванням раніше сплачених сум;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії як інваліду IIІ групи інвалідності, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" тобто в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.07.2018 року, щомісячно, з урахуванням раніше сплачених сум.
В обґрунтування позову зазначає, що є особою з інвалідністю, непрацюючим пенсіонером, має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, проживає на території радіоактивного забруднення та перебуває на обліку у відповідача; у зв`язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17 липня 2018 року №6-р/2018, відповідач, на думку позивача, повинен був з 17.07.2018 нараховувати та виплачувати йому доплату (підвищення) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак таке підвищення не виплачується.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду 10.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки рішенням Конституційним Судом України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 не вносились зміни до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Розглянувши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, проживає в населеному пункті, який, відповідно до Додатку 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесено до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, та перебуває на обліку у відповідача.
Позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 №6-р/2018.
Листом від 12.01.2021 року відповідач повідомив позивачу, що призначена пенсія виплачується у повній відповідності до вимог чинного законодавства.
Вказане слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Статтею 50 Закону №796-ХІІ (в редакції від 01.07.1992) було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Статтею 54 Закону №796-ХІІ (в редакції від 01.07.1992) передбачено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчою: по I групі інвалідності семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - п`яти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності трьох мінімальних заробітних плат. Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.
Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-ІІІ), що набрав чинність з 01.01.2015, внесено зміни до Закону України №796-ХІІ.
Зокрема, текст статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України" (стаття 50 Закону №796-ХІІ).
"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань" (стаття 54 Закону №796-ХІІ).
Таким чином, Законом №76-VIII статті 50, 54 Закону №796-ХІІ викладено в нових редакціях, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону № 796-XII зі змінами; статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.
Разом з тим, питання конституційності змін, внесених Законом №76-VIII (підпункти 9, 13 пункту 4 розділу І) до статей 50, 54 Закону №796-ХІІ, у цьому рішенні не ставилось і Конституційним Судом не вирішувалось.
Отже, вказаним Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 статті 50 та 54 Закону №796-XII неконституційними не визнавались, а тому зазначені статті продовжують діяти у редакції Закону №76-VIII, і за їх змістом пенсія по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначаються саме у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки Конституційного Суду, викладені у вказаному рішенні, не стосуються правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі.
Таким чином, позивач помилково вважає, що з врахуванням висновків Конституційного Суду України викладених в рішенні від 17.07.2018 №6-р/2018, має право на пенсію в розмірі не меншому ніж шість мінімальних пенсій за віком, а також на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який і застосовував відповідач при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу.
Постановою №1210 визначено, що мінімальний розмір пенсії становить для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб з інвалідністю ІII групи - 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою особам з інвалідністю IIІ групи виплачується у розмірі 170,82 гривень.
З огляду на викладене, пенсія позивачу призначена та виплачується згідно чинного законодавства.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінивши докази, наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович