Справа № 520/6705/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р. Справа № 520/6705/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 12.07.21 року по справі № 520/6705/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 4043,64 грн;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 2879,37 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 520/6705/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення №02034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 2879,37 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 520/6705/21 скасувати в частині незадоволених позовних вимог та прийняти в цій частині рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що податковим органом неправильно визначено базу оподаткування та незастосовано пільгу з даного податку. Крім того, зазначає, що об`єкт нерухомості загальною площею 69,00 кв. м. не перебував у власності позивача на час винесення оскаржуваних податкових-повідомлень рішень, а тому підрахована податковим органом загальна площа не відповідає дійсності, що впливає на розрахунок суми податку.

Відповідач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом було направлено на адресу ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 4043,64 грн та податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 2879,37 грн.

Розрахунок оскаржуваних рішень здійснено відповідачем з урахуванням ставки податку за 2019 рік, визначеного Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 р. №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яка становила 41,73 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019 року).

Податковим органом для розрахунку суми податку щодо кожного об`єкту нерухомості, було визначено загальну площу об`єктів, що за висновком контролюючого органу перебували у 2019 році у приватній власності ОСОБА_1 , яка становить 423,3 кв.м. (69,00+96,90+257,7).

Для обрахунку сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було визначено питому вагу для кожного об`єкту нерухомості: 69,00/423,3 = 0,163; 96,90/423,3 = 0,229; 257,7/423,3 = 0,608.

Контролюючим органом було здійснено розрахунки спірних податкових повідомлень-рішень:

- №0-2034 від 05.02.2020 р. (на суму 4043,64 грн): 423,3 кв. м. (загальна площа нерухомості) х 0,163 (питома вага об`єкту) х 41,73 (ставка податку за 2019 рік);

- №0-2034 від 05.02.2020 (на суму 2879,37 грн): 423,3 кв. м. (загальна площа нерухомості) х 0,229 (питома вага об`єкту) х 41,73 (ставка податку за 2019 рік).

Позивач, отримавши податкові вимоги, які були сформовані внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених оспорюваних податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до контролюючого органу з адвокатськими запитами щодо роз`яснень з приводу походження вказаних вимог.

З відповіді на адвокатський запити позивач дізнався, що податковим органом було прийнято оскаржувані повідомлення-рішення на підставі даних, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням податкового законодавства, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати скарги розгляду скарги від 10.03.2021 р. №1268/М/99-00-06-01-04-09 Державна податкова служба України залишила без змін спірні податкові повідомлення-рішення, а скаргу заявника без задоволення.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 05.02.2020 року №0-2034, №0-2034, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 з 13.06.2017 р., тому податкове зобов`язання, нараховане податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2020 р. №0-2034, нараховані позивачу на нерухоме майно, що не перебуває у його власності, є неправомірним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р., суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним власником квартири загальною площею 96,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , тому податковий орган правильно прийняв податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення позову не оскаржено, а тому не підлягає апеляційному перегляду. Таким чином, апеляційному перегляду підлягає рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пп. 266.1.1 п. 266. 1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Тобто у разі наявності у платника податку більше одного об`єкту оподаткування, база оподаткування обчислюється, виходячи з сумарної загальної площі таких об`єктів.

Головне управління ДПС у Харківській області при прийняті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, згідно з інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановила, що позивачу належить: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальної площею 96,90 кв. м.; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,00 кв. м.; інші приміщення які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 257,7 кв. м.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, зокрема, до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Враховуючи наданий податковим органом, під час судового розгляду в суді першої інстанції, розрахунок суми податку щодо кожного об`єкту нерухомості, було визначено загальну площу об`єктів, які на думку контролюючого органу перебували у 2019 році у приватній власності ОСОБА_1 , яка становить 423,3 кв.м. (69,00+96,90+257,7), та зазначено наступне: Для обрахунку сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було визначено питому вагу для кожного об`єкту нерухомості: 69,00/423,3 = 0,163; 96,90/423,3 = 0,229; 257,7/423,3 = 0,608.

З огляду на вищевказане, встановлено, що контролюючим органом було здійснено розрахунки спірних податкових повідомлень-рішень:

№0-2034 від 05.02.2020 (на суму 4043,64 грн): 423,3 (загальна площа нерухомості) х 0,163 (питома вага об`єкту) х 41,73 (ставка податку за 2019 рік);

№0-2034 від 05.02.2020 (на суму 2879,37 грн): 423,3 (загальна площа нерухомості) х 0,229 (питома вага об`єкту) х 41,73 (ставка податку за 2019 рік).

Між тим з матеріалів справи встановлено, та заначено судом першої інстанції при скасуванні податкового повідомлення-рішення №02034 від 05.02.2020 р., що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,00 кв. м. належить на праві приватної власності ОСОБА_2 з 13.06.2017 р., про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 53-54), а тому податкове зобов`язання, нараховане податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2020 р. №0-2034, нараховані позивачу на нерухоме майно, що не перебуває у його власності.

Таким чином, з розрахунку податкового органу, податкова пільга взагалі не була застосована під час розрахунку податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також неправильно визначено базу оподаткування. З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. підлягає скасуванню.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при оспорюваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оспорюваного рішення не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також не застосовано нормативні приписи підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р., яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 4043,64 грн.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 520/6705/21 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову із прийняттям постанови про задоволення в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1362 грн., про що свідчить квитанція від 08.11.2021 р. №84999 (а.с. 76).

З урахуванням того, що апеляційну скаргу задоволено, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь позивача судові витрати в сумі 1362 грн.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі № 520/6705/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2034 від 05.02.2020 р. щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 4043,64 грн.

В іншій частині Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 520/6705/21 залишити без змін.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко Я.М. Макаренко