Справа № 761/26515/21
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/493/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенанта поліції Омельченка Дмитра Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

встановив:

в липні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенанта поліції Омельченка Дмитра Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови, в якому позивач просив суд: 1) визнати протиправними дії поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенанта поліції Омельченко Дмитра Володимировича при винесенні постанови серія ЕАН 5Н484136 від 14 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями КУпАП 126.ч.1; 2) скасувати дії поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенант поліції Омельченка Дмитра Володимировича серії ЕАН №4484136 від 14 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями КУпАП 126. ч.1.

В обґрунтування позову позивач зазначає, дії інспектора і винесення оскаржуваної постанови він вважає протиправними, а постанова є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивач зазначає, що він рухався за адресою вул. Щусева, за кермом авто ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку метро Дорогожичі. Був зупинений неподалік будівлі № 15 по вул. Щусева о 01 годині 45хвилин інспектором роти №7 батальйону № 3 Омельченком Дмитром Володимировичем, інспектор зупинив позивача для перевірки документів.

Позивач вказує, що він запитав інспектора поліції, що він порушив, на що він отримав відповідь, нічого просто перевірка документів. Після позивач повідомив, що в 35 статті закону про поліцію немає такого пункту. Не зважаючи на відсутність доказів для зупинки транспортного засобу, працівник поліції попросив пред`явити документи на право керування. Позивач відмовився і викликав 102 для того щоб інший патруль зафіксував незаконні дії інспекторів які його зупинили.

Позивач зазначає, що поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення правил дорожнього руху, вимога інспектора до нього про пред`явлення документів на право керування є неправомірною. Також зазначає, що в постанові вказані невірні дані, а саме невірний час зупинки, його зупинили о 01 годині 45 хвилині, а в постанові вказано о 02 годині 36 хвилин.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння позивачем правопорушення. Позивач вказує, що відповідач не проінформував його про конкретну причину зупинки та його вимога щодо пред`явлення посвідчення водія та інших документів не мала правових підстав, оскільки позивач не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення. Також, інших підстав для перевірки документів у відповідача не було та будь-яких доказів факту порушення позивачем ПДР України відповідачем не було надано.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09. 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

03.11.2021 року до суду надійшов відзив відповідача, у якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Крім того, відповідачем зазначено, що позивач на протязі всього часу, що було зафіксовано на відеозаписі, особа, що знаходилась за кермом транспортного засобу ВАЗ 2102 номерний знак НОМЕР_2 категорично відмовляється на законну вимогу Інспектора пред`явити посвідчення на право керування транспортними засобом відповідної категорії. Відповідно останнього було доставлено до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві для встановлення особи. Під час з`ясування було встановлено, що особою яка знаходилась за кремом транспортного засобу ВАЗ 2102 номерний знак НОМЕР_3 , був громадянином ОСОБА_1 і відповідно на дану особу було складеного протокол про адміністративне затримання особи №115064 та Постанову. При цьому, відповідачем у відзиві зазначено, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених чиненим законодавством.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.07.2021 відносно ОСОБА_1 , інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві 7 роти, 3 батальну лейтенантом поліції Омельченком Дмитром Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4484136 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 14.07.2021 о 02:36:12 год. в м. Києві, вул. Щусєва, 15, керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , чим порушив п. 2.4. «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст.222 КУпАП, саме до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121 КУпАП, а також частинами першою, другою і четверттою статті 126 КУпАП.

Згідно ч. 2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач стверджує, що правила дорожнього руху не порушував, доказів зворотного відповідачем не надано. Враховуючи, що інспектором не було надано доказів порушення Правил дорожнього руху, останній не мав права вимагати пред`явлення документів для перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є імперативною, та встановлює відповідальність за відсутність при собі або непред`явлення для перевірки вказаних у статті документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

В даному випадку суд зазначає, що, як вбачається із відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, на виконання ч.3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», поліцейській поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а саме щодо порушення водієм правил користування ременями безпеки.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не заперечується те, що на вимогу інспектора посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») ним надано не було, а доводи позивача про те, що відповідач не мав права вимагати пред`явити поліс, суд оцінює критично, оскільки діючими нормативно-правовими актами прямо передбачено обов`язок особи, яка керує транспортним засобом, пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора права вимагати пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») для перевірки.

Щодо вимог позовної заяви про визнання дій поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенант поліції Омельченка Дмитра Володимировича щодо винесення постанови серії ЕАН №4484136 від 14 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями КУпАП 126. ч.1. - неправомірними, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст.222 КУпАП, саме до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.122 КУпАП.

При цьому, у відповідності до ч. 2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, приймаючи спірну постанову, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Закон України «Про Національну поліцію» ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. ст. 38, 126, 251, 254, 280, 289 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №7 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП, лейтенант поліції Омельченка Дмитра Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови, - відмовити повністю.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: