Справа № 420/15603/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/15603/21

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М. Дата і місце ухвалення: 01.11.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3348,95 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3348,95 грн. за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44, з урахуванням раніше виплачених сум

Позов обґрунтовував тим, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021р. по справі №420/3493/20 військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 28.02.2018р. включно в сумі 59 419,20 грн. Однак, за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. включно індексація грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3348,95 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, військовою частиною на користь ОСОБА_1 не виплачена, що призвело до недоотримання останнім індексації грошового забезпечення за відповідний період в загальному розмірі 51 797,03 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 01.11.2021р. з прийняттям у справі нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. У зв`язку з набранням 01.03.2018р. чинності постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошовий дохід позивача збільшився на 1114,20 грн. Сума нарахованої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року складає 4258,75 грн. А відтак, сума належної ОСОБА_1 індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу і становить 3348,95 грн.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 05.10.2016р. по 14.06.2019р. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_2 №147 від 31.05.2019р. позивача звільнено з військової служби у запас за п. «д» (через службову невідповідність) ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

27.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату на його користь індексації грошового забезпечення за період з 29.08.2016р. по 28.02.2018р. в сумі 63 893,36 грн., а також проведення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р.

В листі від 04.03.2020р. №603 військова частина НОМЕР_1 заперечила проти застосування при розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця січня 2008 року та зазначила, що базовим місяцем для розрахунку суми індексації є серпень 2016 року. Однак, мотивів відмови у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення вказаний лист не містить.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 14.06.2019р. включно; стягнути з відповідача на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 14.06.2019р. включно в сумі 109 144,73 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 05.10.2016р. по 28.02.2018р. січень 2008 року, а за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021р. по справі №420/3493/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 28.02.2018р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 28.02.2018р. включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду у справі №420/3493/20 в/ч НОМЕР_1 нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.10.2016р. по 28.02.2018р. включно в сумі 59 419,20 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи, що у період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. йому до виплати підлягала сума індексації у розмірі фіксованої виплати 3348,95 грн., у відповідності до вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні обов`язку виплати фіксованого розміру індексації грошового забезпечення в/ч НОМЕР_1 обґрунтовано не було враховано підвищений посадовий оклад позивача, місяці, коли індексація не проводилася, адже не було перевищено порогу індексації 103%. Також, судом першої інстанції враховано, що аналогічні доводи, однак без визначення конкретної суми фіксованої індексації, надавались позивачем у межах справи №420/3493/20 та були визнані судом необґрунтованими, тоді як обставин, які змінились у спірному періоді, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ ( далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону №1282-ХІІ ).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 .

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Абзацами 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р., яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Таким чином, березень 2018 року (місяць, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та, відповідно, інших складових грошового забезпечення) є базовим для обчислення індексу споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з квітня 2018 року по вересень 2018 року не перевищував 103%. Лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено, отже у позивача виникає право на індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з грудня 2018 року по червень 2019 року в/ч НОМЕР_1 нараховувала та сплачувала на користь позивача індексацію грошового забезпечення.

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 стверджує, що за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. в/ч НОМЕР_1 зобов`язана була нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3348,95 грн. включно за правилами абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи позивача, оскільки питанню наявності підстав для стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 14.06.2019р. з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, надавалася правова оцінка при розгляді судової справи №420/3493/20 та відмовлено в задоволенні позову у відповідній частині.

При зверненні з даним позовом до суду, на думку колегії суддів, позивач фактично намагається досягти повторного надання правової оцінки правовідносинам, щодо яких наявне судове рішення, яке набрало законної сили.

А відтак, на думку колегії суддів, при вирішенні спору судом першої інстанції обґрунтовано враховано висновки суду у справі №420/3493/20.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції від 01 листопада 2021 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 грудня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук