Справа № 360/3515/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року справа №360/3515/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківської селищної ради Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 360/3515/21 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Луганської області про визнання бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит протиправною, зобов`язання надати запитувану інформацію,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, що виявилися у ненаданні ОСОБА_1 інформації, що запитувалася;

зобов`язати Марківську селищну раду Марківського району Луганської області надати інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішення суду ОСОБА_1 , а саме інформацію про структуру апарату Марківської селищної ради Марківського району Луганської області; інформацію про штатний розпис та тарифікаційний список працівників Марківської селищної ради Марківського району Луганської області; інформацію про розмір заробітної плати помісячно за 2021 рік (з січня 2021 року по травень 2021 року включно) із зазначенням складових заробітної плати (оклад, надбавки, премії, матеріальної допомоги тощо) усіх працівників Марківської селищної ради Марківського району Луганської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ігнорування та ненадання відповідачем запитуваної публічної інформації є протиправним та суперечить вимогам чинного законодавства України та порушує право позивача на отримання інформації.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Марківської селищної ради Марківського району Луганської області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит на отримання публічної інформації від 03.06.2021, який зареєстрований за №Д-21.

Зобов`язано Марківську селищну раду Марківського району Луганської області розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 03.06.2021, який зареєстрований за №Д-21, відповідно до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації.

Рішення суду звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач є депутатом Марківської селищної ради Луганської області восьмого скликання. 15 квітня 2021 року на адресу Марківської селищної ради надійшло депутатське звернення від ОСОБА_2 - депутата Марківської селищної ради Луганської області восьмого скликання від політичної партії НАШ КРАЙ та який є головою депутатської фракції НАШ КРАЙ ЗА МАЙБУТНЄ БАТЬКІВЩИНИ, яка складається з депутатів Марківської селищної ради восьмого скликання від трьох політичних партій. Секретарем депутатської фракції НАШ КРАЙ ЗА МАЙБУТНЄ БАТЬКІВЩИНИ є позивач - громадянин ОСОБА_1 . Марківська селищна рада надала відповідь на депутатське звернення депутата ОСОБА_2

03 червня 2021 року на адресу Марківської селищної ради надійшов запит на отримання публічної інформації від Позивача - громадянина ОСОБА_1 , при цьому запит ОСОБА_1 містив ті ж самі питання, які були в запиті депутата ОСОБА_2 та на який Марківська селищна рада надала відповіді.

Запитувана позивачем інформація міститься на офіційному веб-сайті Марківської селищної ради, він сам безпосередньо на постійних комісіях ради та під час проведення сесій обговорював та приймав участь в голосуванні за прийняття рішень Марківської селищної ради.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

03.06.2021 позивач звернувся до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області з запитом на отримання публічної інформації.

Вказаним запитом з посиланням на статті 5,6,13 Закону України Про доступ до публічної інформації та статті 5,6 Закону України Про інформацію позивач просив надати наступну інформацію про:

-структуру апарату Марківської селищної ради;

-штатний розпис та тарифікаційний список працівників Марківської селищної ради Марківського району Луганської області;

-розмір заробітної плати помісячно за 2021 рік (з січня 2021 року по травень 2021 року включно) із зазначенням складових заробітної плати (оклад, надбавки, премії, матеріальної допомоги тощо) усіх працівників Марківської селищної ради Марківського району Луганської області.

Запит зареєстровано Марківською селищною радою Марківського району Луганської області 03 червня 2021 року за вх.№Д-21 (а.с.6).

Станом на день розгляду справи, відповідач відповіді на запит позивачу не надав.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес регулюються Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Статтею 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За приписами частини першої статті 2 Закону № 2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Статтею 20 Закону України Про доступ до публічної інформації визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Зі змісту запита позивача судами встановлена його відповідність запиту на інформацію, поданому в порядку Закону України Про доступ до публічної інформації громадянином України.

При цьому, розпорядник інформації повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє.

Положеннями статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем не було надано інформацію, яку запитував позивач, а також не повідомлено позивача про причини ненадання відповіді на такий запит. Зазначене не заперечується апелянтом.

Суд не приймає посилання апелянта, що позивач є депутатом Марківської селищної ради Луганської області восьмого скликання, та запит позивача містив ті ж самі питання, які були в запиті депутата ОСОБА_2 та на який Марківська селищна рада надала відповіді, оскільки в даному випадку позивач звернувся до відповідача, як розпорядника інформації, із запитом про отримання публічної інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", як фізична особа, а не як депутат селищної ради.

До того ж, статус позивача, як депутата Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, не обмежує його в діях та правах, як фізичної особи-громадянина на отримання публічної інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", про що правильно зазначив суд першої інстанції.

При цьому, факт надання відповіді депутату ОСОБА_2 , жодним чином не впливає на обов`язок відповідача розглянути запит та надати запитувану інформацію будь-яким громадянам, які звертаються до селищної ради, в порядку Закону України Про доступ до публічної інформації.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у межах даної справи допустив протиправну бездіяльність не надавши позивачу запитувану інформацію.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

На підставі пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Марківської селищної ради Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 360/3515/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 360/3515/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20 грудня 2021 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова