Справа № 640/8579/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року м. Київ № 640/8579/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 25.11.2016;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.07.2015 по 25.11.2016, у тому числі з 01.12.2015 по 25.11.2016 з урахуванням вимог пункту 10-2 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та останнього підвищення посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", тобто, базового місяця для проведення індексації січня 2008 року, з виплатою грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з індексації грошового забезпечення;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 21.02.2001 №159 у місяці виплати індексації грошового забезпечення компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016.

Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01.07.2015 по 25.11.2016.

Військова частина НОМЕР_1 проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, зазначивши, що відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України індексація грошових доходів за період з 01.07.2015 по 25.11.2016 не проводилась, відповідно її нарахування та виплата за даний період не можлива.

Також відповідач наголосив, що в серпні 2014 року відбулось зростання грошового забезпечення позивача у зв`язку з здійсненням виплат щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2014 №106.

Додатково відповідач зазначив, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, а тому відповідна вимога є передчасною.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої наголосив про необґрунтованість висновків викладених відповідачем у відзиві та посилання останнього на статтю 51 Бюджетного кодексу України, як на підставу не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Як убачається з позовної заяви наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2016 №253ДСК ОСОБА_1 з 25.11.2016 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів грошового забезпечення.

Позивач звернувся з заявою від 20.02.2021 до Командира військової частини НОМЕР_1 , якою просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016, нарахувати та виплати компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016.

Листом від 18.03.2021 №222/4/580 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що індексація грошових доходів за період з 01.07.2015 по 25.11.2016 у військовій частині НОМЕР_1 не проводилась, відповідно її нарахування та виплата за цей період не можуть бути здійснені. Оскільки індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016 не виплачувалась, для нарахування компенсації за невчасну виплату індексації підстави відсутні.

Відповідно до інформації від 18.03.2021 №222/4/167/239/177 про нараховане та виплачене грошове забезпечення та індексацію ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 25.11.2016, з липня 2015 року індексація грошового забезпечення не здійснювалась.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша).

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (абзац 2 частини третьої).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Пунктом 1-1 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру зокрема грошове забезпечення військовослужбовців (пункт 2).

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до листа Державної служби статистики України від 11.01.2016 №11.1-5/6-16 індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2015 році (грудень до грудня попереднього року) становив 143,3 %.

Відповідно до листа Державної служби статистики України від 10.01.2017 №11.1-03/2-17 індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2016 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,4 %.

Таким чином, у 2015-2016 роках грошове забезпечення позивача підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Як убачається з листа ОСОБА_1 від 20.02.2021 позивач з 01.07.2015 по 25.11.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що сторонами не заперечувалось.

Водночас відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті гарантованих Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" сум індексації, а посилання на відсутність виділених з Державного бюджету коштів як на причину невиконання покладеного на нього обов`язку по проведенню нарахування та виплати індексації є необґрунтованими.

Враховуючи вище викладене підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 25.11.2016 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.11.2016 з урахуванням вимог пункту 10-2 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та останнього підвищення посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", тобто, базового місяця для проведення індексації січня 2008 року, з виплатою грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з індексації грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та Закону України та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача, зокрема за період з 01.12.2015 по 25.11.2016 з урахуванням базового місяця "січень 2008 року" відсутні.

Водночас суд звертає увагу, що індексація грошового забезпечення позивача не нарахована та не виплачена, відповідно в цій частині вимоги є передчасними.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 21.02.2001 №159 у місяці виплати індексації грошового забезпечення компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 25.11.2016 то суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Статтею 1 Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 21.02.2001 №159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року (пункт 2).

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат) (пункт 3).

У пункті 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище правових норм, суд зазначає, що особа набуває право на компенсацію у разі неотримання грошового доходу, право на яке не оспорюється, а розмір такої компенсації залежить від розміру невчасно виплаченого доходу.

У даній справі позивач звернувся для захисту права на індексацію свого грошового забезпечення у відповідний період, оскільки відповідач це право не визнавав.

Враховуючи, що у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію та про виплату грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з індексації грошового забезпечення заявлені передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались (не здійснено обчислення розміру індексації за спірний період), отже задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19 та у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (посвідчення від 14.03.2017 серії НОМЕР_2 ). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 25 листопада 2016 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 25 листопада 2016 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ),

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець