Справа № 120/11992/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2021 р. Справа № 120/11992/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення №448 від 06.08.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Липовецькій міській раді з метою створення громадського пасовища.

Ухвалою від 11.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що до Липовецької міської ради надійшло звернення жителів с. Ясенки, які просили відвести земельну ділянку на території цього ж села для створення громадського пасовища задля випасання 136 голів великої рогатої худоби. На підставі цього звернення, рішенням №383 від 18.06.2021 було надано дозвіл виконавчому комітету Липовецької міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101 з метою створення громадського пасовища. Крім того, рішенням №448 від 06.08.2021 було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Липовецькій міській раді з метою створення громадського пасовища.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що на підставі звернення жителів с. Ясенки рішенням Липовецької міської ради №383 від 18.06.2021 було надано дозвіл виконавчому комітету Липовецької міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101 з метою створення громадського пасовища.

В той же час, рішенням Липовецької міської ради №430 від 16.07.2021 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101.

Не погоджуючись із рішенням №430 від 16.07.2021 позивач оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду.

Втім, рішенням Липовецької міської ради №448 від 06.08.2021 було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Липовецькій міській раді з метою створення громадського пасовища.

Крім того, згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.08.2021 було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:2190 із цільовим призначення 18.00 землі загального користування (громадські пасовища).

Таким чином, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, після розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101 з метою створення громадського пасовища, сформувалась нова земельна ділянка з кадастровим номером з кадастровим номером :09:000:2190 із цільовим призначення 18.00 землі загального користування (громадські пасовища).

Разом із тим, відповідне рішення Липовецької міської ради №448 від 06.08.2021 позивач вважає протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України № 2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи протиправність рішення Липовецької міської ради №448 від 06.08.2021, яким було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Липовецькій міській раді з метою створення громадського пасовища, представник позивача вказує на те, що воно було прийняте виключно з метою унеможливлення реалізації позивачем свого законного права на землю.

Свою позицію представник позивача обґрунтовує тим, що рішенням Липовецької міської ради №430 від 16.07.2021 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101.

Не погоджуючись із рішенням №430 від 16.07.2021 позивач оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду.

При цьому, ухвалою від 09.08.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №120/8926/21-а.

З огляду на викладене, представник позивача зазначає, що створення громадського пасовища із зміною цільового призначення земельної ділянки та кадастрового номеру земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101 є штучним та вчиненим з метою створення умов для відмови у задоволенні позовних вимог позивача у справі №120/8926/21-а.

Втім, відповідні посилання представника позивача, як на докази протиправності рішення №448 від 06.08.2021, суд оцінює критично, адже відповідні обставини базуються виключено на власних припущеннях позивача про недобросовісність дій відповідача та не підтверджені жодними належними доказами.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача не те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не свідчить про розпорядження, відчуження або передачу земельної ділянки у власність, оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів отримання такої ділянки у власність та не означає позитивного рішення про надання такої ділянки у власність.

Тобто, навіть у випадку скасування Вінницьким окружним адміністративним судом рішення №430 від 16.07.2021, яким позивачу відмовлено у надані дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:2101, це жодним чином не свідчитиме про безумовну передачу бажаної позивачем земельної ділянки у його власність, адже отримання ним дозволу на розроблення відповідної документації є лише одним з етапів отримання такої ділянки у власність.

В той же час, в межах даної справи предметом оскарження є саме рішення Липовецької міської ради №448 від 06.08.2021, яким було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Липовецькій міській раді з метою створення громадського пасовища.

Втім, представником позивача не наведено, а судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем із порушенням норм чинного законодавства.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір, а також понесені витрати на правову допомогу адвоката позивачу не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Василя Липківського, 30, м. Липовець, Вінницька область, ).

Повний текст рішення складено 20.12.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна