Справа № 200/5561/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р. Справа№200/5561/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. в судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати незаконними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.03.2020 року та від 30.12.2020 року Селидівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України призначити з 28.02.2020 року пенсію ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року, до пільгового стажу період роботи з 28.02.2020 року по 26.12.2020 року.

11 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07 червня 2021 року.

07 червня 2021 року розгляд справи 29 червня 2021 року.

10 червня 2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому останнє просило відмовити в задоволенні позовних вимог та замінити сторону по справі з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

11 червня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про заміну сторони по справі відмовлено.

12 липня 2021 року ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12 липня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом в частині позовних вимог щодо скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії позивачу, а саме доказів на підтвердження дати отримання вказаного рішення.

18 жовтня 2021 року від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду, в якій представник позивача зазначила, що позивач, не має доказів на підтвердження наведеного у клопотанні про поновлення строку для звернення до суду, але вказані докази повинні бути у відповідача так як саме відповідач веде облік вихідної кореспонденції, в зв`язку із чим є необхідність просити суд витребувати у відповідача доказ з зазначенням дати вручення позивачу рішення про відмову.

До вказаної заяви представником позивача долучено клопотання про витребування у відповідача доказів з зазначенням дати вручення позивачу рішення про відмову.

З 18 жовтня 2021 року по 27 жовтня 2021 року включно суддя перебував в щорічній черговій відпустці.

28 жовтня 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнив та продовжив розгляд адміністративної справи № 200/5561/21, підготовче судове засідання призначено на 15 листопада 2021 року, витребувано у відповідача належним чином засвідчені письмові докази на підтвердження дати повідомлення позивача про прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.03.2020 року №2051.

12 листопада 2021 року на виконання ухвали суду відповідач повідомив, що спірне рішення від 04.03.2020 року направив на адресу позивача простою кореспонденцією, тому надати відомості щодо вручення поштового відправлення не має можливості.

15 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 07 грудня 2021 року.

07 грудня 2021 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що звернувся до Селидовського об`єднаного Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області 28.02.2020 року з заявою про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 04.03.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із тим, що на думку Відповідача у ОСОБА_1 , відсутній пільговий стаж 25 років в підземних умовах.

27.12.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

30.12.2020 року відповідач повторно відмовив в призначенні пенсії позивачу через відсутність 25 років пільгового стажу в підземних умовах. Крім того, вказаним рішенням до страхового стажу позивача не враховано період з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України та до пільгового стажу роботи період з 28.02.2020 року по 26.12.2020 року так як відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи.

Позивач вважає, що оскільки за підрахунком відповідача страховий стаж позивача складав на день первинного звернення та повторного звернення із заявами про призначення пенсії 25 років 05 місяців 01 день, пільговий стаж роботи складає 22 роки 10 місяців 25 днів, в тому числі за ст.14- 20 - шахтарі 16 років 08 місяців 01 день, за ст. 14-25 - шахтарі 08 місяців, військова служба 01 рік 06 місяців 24 дні. За кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково зараховано по 3 місяці згідно роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за 16 років зараховано 4 роки.

Позивач посилаючись на приписи ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземнихі відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою,прохідники,вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Враховуючи той факт, що позивач на час первинного та повторного звернення мав необхідний стаж на провідній професії 20 років 08 місяців 01 день, то відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії позивачу на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо не зарахування до страхового стажу роботи періоду з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» відсутність відомостей про сплату щомісячних внесків до МДЗ України позивач зазначив, що не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи періоду з 28.02.2020 року по 26.12.2020 року так як відсутні документи підтверджуючі пільговий характер роботи, позивач зазначив, що як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_3 запис № 29 ОСОБА_1 , 02.11.2018 року прийнятий в ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» прохідником підземним з повним робочим днем на підземних роботах. Записів про звільнення з ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» трудова книжка позивач не містить, наведене також підтверджується відомостями з довідки ОК-5.

Від відповідача відзив на адміністративний позов не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, тож суд вирішив розглянути справи за наявними в ній матеріалами.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи суд вважає за необхідне дослідити зміст наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькі області відзиву та доданих до нього документів, з яких встановив наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області зазначило, що відносно до норм частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особистий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України від 31.03.1994 №202, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Пільговий стаж позивача на день звернення до відповідача склав 22 роки 10 місяців 25 днів, до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 28.02.2020 по 26.12.2020 року на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввуггілля» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про пільговий характер роботи, період роботи з 01.01.2020 по 30.11.2020 року на підприємстві ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України (ОК-5 від 28.12.2020).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області вказує, що для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах є за необхідне підтверджувати спеціальний (пільговий) стаж довідками за правилами встановленими Порядком №637 та надання довідок підтверджуючих зайнятість в підземних (гірничих) роботах спусками під землю, крім того на період звернення позивача із заявою про призначення пенсії згідно отриманих даних зі Системи персоніфікованого обліку відомостей за спірні періоди роботи позивача не було сплачено страховий внесок вказаним підприємством, що є порушенням частини 6 статті 20 Закону 1058, відповідно до якої страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відомості щодо наявного страхового стажу позивача підтверджуються трудовою книжкою НОМЕР_3 від 29.08.1993 року.

Згідно відомостей трудової книжки в періоди роботи, які посвідчуються записами №№5-9, 10-11, 12-13,16-20, 21-23, 29 позивач працював та на теперішній час працює прохідником підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) щодо позивача від 28.12.2020 року, суд встановив, що в періоди роботи з 01.01.2010 року по 30.11.2020 року позивач працював на посадах, які обліковуються за кодом підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ013А1, з 2001 року по 2008 рік за кодом підстави для обліку спеціального стажуЗПЗ014А2, в 2009 році за кодом підстави для обліку спеціального стажуЗПЗ013А1.

Згідно п. 1 Додатку 3до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435(у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року N 511) (далі Порядок №435), під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року N 461, і за результатами атестації робочих місць.

Згідно п. 34 Додатку 3 до Порядку №435, під кодом ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітників очисного вибою, прохідників, вибійників на відбійних молотках, машиністів гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року N 202.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини відмови в призначенні пенсії та не зарахування спірних періодів до страхового стажу, не спростовано відповідачем, та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року(далі - Закон № 1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2.3 п. 2 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993, передбачено порядок заповнення трудової книжки. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Статтею 44 Закону №1058-ІУ передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-1У встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону № 1058-I, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи , що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1451/11731 від 01.12.2005 року, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими и належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці та коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці позивачу необхідно подати тільки трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі № 423/405/17 Верховного Суду.

Щодо атестації робочих місць суд також звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а, відповідно до якої особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тож, Верховний Суд зробив висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Таким чином, записи трудової книжки щодо спірного періоду містять відомості щодо посади позивача, періоди роботи та роботу позивача продовж повного робочого дня під землею, що виключає застосування до позивача вимог п. 20 Порядку 637.

Застосовуючи приписи пункту 20 Порядку № 637, в даному випадку спеціальний трудовий стаж позивача може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що при винесені оскаржуваного рішення відповідачем було використано Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , з яких вбачається, що стаж позивача в період роботи з 01.01.2020 року по 26.12.2020 року обліковується за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1, згідно запису №29 трудової книжки, копія якої наявна в розпорядженні відповідача, з 02.11.2018 року позивач працює на ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» прохідником підземним з повним робочим днем на підземних роботах.

Враховуючи викладене, період роботи з 28.02.2020 року по 26.12.2020 року безпідставно не зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії від 27.12.2020 року, оскільки вказаний період стажу набута позивачем після його первинного звернення до відповідача 28.02.2020 року.

Крім того, відповідач жодної правової оцінки вказаним відомостям, як і відомостям трудової книжки позивача в контексті віднесення спеціальності «прохідник», за якою позивач працював в періоди, зараховані до пільгового стажу позивача, до провідних професій, не надав.

Тобто, приймаючи оскаржувані рішення про відмову відвідач не врахував обставину, яка має суттєве значення для вирішення питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, те, що позивач працював не тільки на підземних гірничих роботах з видобутку вугілля продовж повного робочого дня, а і за однією з провідних професій «прохідник», визначених цією нормою.

Щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи позивача в 01.01.2020 року по 30.11.2020 року на ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» через несплату останнім страхових внесків, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання ВП Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права пенсійне забезпечення.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Таким чином, період роботи з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року безпідставно не зараховано відповідачем до страхового стажу позивача за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії від 27.12.2020 року, оскільки частина вказаного періоду страхового стажу набута позивачем після його первинного звернення до відповідача 28.02.2020 року.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши оскаржувані рішення, суд встановив, що вони прийняті без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а саме можливості застосування більш сприятливих умов для позивача, зокрема, наявність у нього пільгового стажу за провідною професією.

Вказане свідчить, що оскаржувані рішення прийняті без дотримання засад добросовісності та розсудливості та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішень відповідача від 04.03.2020 № 2051 та від 30.12.2020 №2284 про відмову в призначенні пенсії позивачу та їх скасування.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 по справі №580/1617/19 та від 02.04.2021 по справі №813/5074/17.

Проте, суд, враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, те, що відповідачем взагалі не надано правової оцінки пільговому стажу позивача за провідною професією та його достатності для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, не може перебирати на себе повноваження відповідача щодо обчислення пільгового стажу позивача за провідної професії прохідник.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути не тільки ефективним та сприяти реальному відновленню порушеного права, але і адекватним встановленим судом обставинам справи, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії від 28.02.2020 року та 27.12.2020 року з зарахуванням спірних періодів стажу позивача та з урахуванням висновків суду викладених у рішенні суду.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн згідно квитанції про сплату судового збору №25264 від 03.05.2021 року.

Згідно ч.ч. 3, 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 908,00 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Поновити позивачу строк звернення до суду в частині оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.03.2020 року Селидівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, )про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.03.2020 року та від 30.12.2020 року Селидівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 28.02.2020 року та від 27.12.2020 року з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року та до пільгового стажу періоду роботи з 28.02.2020 року по 26.12.2020 року за наслідками розгляду заяви від 27.12.2020 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 07 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 17 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко