Справа № 826/7724/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Київ № 826/7724/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Державного агентства лісових ресурсів України
проскасування наказу Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42,

за участю представників:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного агентства лісових ресурсів України про скасування наказу Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що як положеннями законодавства чинного на час видання відповідачем оскаржуваного наказу, так і чинного на час розгляду справи відповідач не наділений повноваженнями на встановлення порядку та умов реалізації необробленої деревини та видавши наказ від 19.02.2007 №42 відповідач фактично перебрав на себе виключні повноваження та функції законодавчої гілки влади, чим порушив існуючий, встановлений Конституцією України, правовий порядок на принцип розподілу влади. Також позивач зазначив про те, що Порядок який затверджено оскаржуваним наказом суперечить пункту 8 частини першої статті 92 Конституції України, оскільки встановлює умови конкуренції, а також передбачає обмеження конкуренції при проведенні аукціонних торгів з реалізації необорної деревини, зокрема, встановлює вимоги, що обмежують конкуренцію при реалізації (купівлі - продажу) технологічної сировини, балансів та сировини для виготовлення лущеного шпону.

Відповідачем відзиву на позовну заяву суду надано не було.

У судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

19.02.2007 Державним агентством лісових ресурсів України відповідно до Положення про Державний комітет лісового господарства України, затвердженого Указом Президента України від 14.08.2000 № 969, розділу IV Концепції реформування та розвитку лісового господарства, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.04.2006 № 208-р, та з метою вдосконалення організації роботи з реалізації необробленої деревини в країні, створення прозорого механізму ціноутворення, розвитку конкурентних засад у торгівлі деревиною, для забезпечення нею зростаючих потреб вітчизняних деревообробних підприємств, установ, організацій та населення видано наказ №42 "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини", яким затверджено Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини.

Зазначений наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.02.2007 за №164/13431.

29.05.2017 між Товарною біржею "Харківагропромбіржа", що проводить аукціон з продажу необробленої деревини в порядку та на умовах визначених Положенням про організацію та проведення аукціону з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 і Регламенту організації та проведення аукціону з продажу необробленої деревини на Товарній біржі "Харківагропромбіржа" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено угоду про умови участі в аукціоні з продажу необробленої деревини № 11. Відповідно до умов вказаного договору Товарна біржа "Харківагропромбіржа" на підставі наданих ОСОБА_1 належно оформлених документів, передбачених Положенням про організацію та проведення аукціону з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 і Регламенту організації та проведення аукціону з продажу необробленої деревини на Товарній біржі "Харківагропромбіржа" приймає їх, перевіряє на відповідність та достовірність і за результатами розгляду приймає рішення щодо участі учасника в аукціоні з продажу необробленої деревини (поставка у 3 кварталі 2017 року), в якості покупця.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не погоджуючись з наказом Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42, вважаючи його не законним та таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

20.08.2018 Міністерством аграрної політики та продовольства України відповідно до пункту 16 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №826/18026/17 видано наказ №410 "Про скасування наказу Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 року №42" "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини".

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.08.2018 №410 погоджено заступником Голови Державного агентства лісових ресурсів України та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.08.2018 за № 988/32440.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Наказ № 42 "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини" був виданий відповідачем 19.02.2007, а отже до спірних правовідносин частині визначення наявності у відповідача повноважень на видання вказаного наказу мають застосуватись норми прав чинні на момент його видання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються правові засади і гарантії підприємництва, правила конкуренції та норми антимонопольного регулювання.

Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Згідно із частиною першою статті 6 Лісового кодексу України лісовими ресурсами є деревні, технічні, лікарські та інші продукти лісу, що використовуються для задоволення потреб населення і виробництва та відтворюються у процесі формування лісових природних комплексів.

Відповідно до статті 35 Лісового кодексу України організація лісового господарства передбачає: розроблення та затвердження в установленому законом порядку нормативно-правових актів з ведення лісового господарства; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій, виділення особливо захисних лісових ділянок; установлення віку стиглості деревостанів, норм використання лісових ресурсів; проведення лісовпорядкування; ведення державного лісового кадастру, обліку лісів; ведення моніторингу лісів; проведення лісової сертифікації; здійснення інших організаційно-технічних заходів згідно з основними вимогами щодо ведення лісового господарства, визначеними законодавством.

Статтею 36 Лісового кодексу України визначено, що нормативно-правові акти з ведення лісового господарства встановлюють порядок і вимоги до системи заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів, комплекс якісних та кількісних показників, параметрів, що забезпечують регулювання діяльності у цій галузі.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 38 Лісового кодексу України нормативно-правові акти з ведення лісового господарства розробляються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Нормативно-правові акти, що визначають умови ведення лісового господарства, якісні та кількісні показники оцінки діяльності в цій галузі, затверджуються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням із центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Вимоги нормативно-правових актів з ведення лісового господарства є обов`язковими до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами.

Пунктом 1 Положення про Державний комітет лісового господарства України, затвердженого Указом Президента України від 14.08.2000 № 969/2000 (чинного на час видання спірного наказу) Державний комітет лісового господарства України (Держкомлісгосп України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 вказаного Положення про Державний комітет лісового господарства України основними завданнями Держкомлісгоспу України є: забезпечення реалізації державної політики у сфері лісового і мисливського господарства, а також охорони, захисту, раціонального використання і відтворення лісових ресурсів, мисливських тварин, підвищення ефективності лісового та мисливського господарства; здійснення державного управління, регулювання та контролю у сфері лісового і мисливського господарства; розроблення і організація виконання загальнодержавних, міждержавних і регіональних програм у сфері захисту, підвищення продуктивності, раціонального використання і відтворення лісів, а також участь у розробленні та виконанні таких програм з питань використання і відтворення мисливських тварин, розвитку мисливського господарства.

Згідно із пунктом 4 Положення про Державний комітет лісового господарства України, затвердженого Указом Президента України від 14.08.2000 № 969/2000Держкомлісгосп України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розробляє норми, правила та інші нормативні документи у сфері охорони, захисту, раціонального використання лісових ресурсів і відтворення лісів; реалізовує державну стратегію розвитку лісового і мисливського господарства щодо забезпечення споживачів деревиною, виробами з неї та іншою продукцією лісового та мисливського господарства, проводить разом з суб`єктами господарювання постійний моніторинг внутрішнього і зовнішнього ринку продукції лісового і мисливського господарства, готує пропозиції і бере участь у формуванні та реалізації політики у сфері виконання робіт і поставок продукції для державних потреб; бере участь у формуванні та реалізації інвестиційної політики виходячи з пріоритетних напрямів структурної перебудови економіки.

Указом Президента України від 13.04.2011 № 458/2011 затверджено Положення про Державне агентство лісових ресурсів України та визнати таким, що втратив чинність Указ Президента України від 14.08.2000 № 969 "Про Положення про Державний комітет лісового господарства України".

Відповідно до пункту 1 вказаного Положення Державне агентство лісових ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи центральних органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Таким чином, організація лісового господарства передбачає розроблення та затвердження в установленому законом порядку центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства нормативно-правових актів із ведення лісового господарства.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства на час видання спірного наказу був Державний комітет лісового господарства України, до основних завдань якого у тому числі було віднесено забезпечення реалізації державної політики у сфері лісового господарства. Крім того Державний комітет лісового господарства України відповідно до покладених на нього завдань розробляє норми, правила та інші нормативні документи у сфері охорони, захисту, раціонального використання лісових ресурсів та реалізовує державну стратегію розвитку лісового господарства щодо забезпечення споживачів деревиною, виробами з неї та іншою продукцією лісового господарства.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.04.2006 № 208-р схвалено Концепцію реформування та розвитку лісового господарства.

Пунктом 4 розділу IV «Шляхи та способи розв`язання проблем лісового господарства» вказаної Концепції передбачено, що ефективне використання лісових ресурсів передбачає запровадження порядку реалізації заготовленої деревини на конкурсних засадах через аукціони і торги для формування прозорого ринку деревини.

Згідно із пунктом 2 Преамбули Концепції реформування та розвитку лісового господарства схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.04.2006 № 208-р Кабінет Міністрів України доручив Держкомлісгоспу разом з Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони та іншими заінтересованими органами виконавчої влади розробити та подати у шестимісячний строк пропозиції, що випливають із Концепції реформування та розвитку лісового господарства.

Отже, організація та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини - це один із законодавчо встановлених механізмів ефективного раціонального використання лісових ресурсів в Україні, формування прозорого ринку деревини.

Розроблення та затвердження відповідачем наказу від 19.02.2007 № 42 «Щодо вдосконалення механізмів продажу необробної деревини» було здійснено за прямим дорученням Кабінету Міністрів України на виконання Концепції реформування та розвитку лісового господарства відповідно до положень Лісового кодексу України.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що наказ від 19.02.2007 № 42 «Щодо вдосконалення механізмів продажу необробної деревини» було видано відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законами України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2021 в адміністративній справі № 826/18026/17 (провадження №К/9901/57333/18) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ЕКО-ПРОД» до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод пиломатеріалів», про визнання незаконним та нечинним наказу від 19.02.2007 № 42.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

20.08.2018 Міністерством аграрної політики та продовольства України відповідно до пункту 16 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №826/18026/17 видано наказ №410 "Про скасування наказу Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 року N 42", яким скасовано наказ Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42 "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.02.2007 за №164/13431.

Відповідно до пункту 3 вказаного наказу цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування.

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.08.2018 №410 погоджено заступником Голови Державного агентства лісових ресурсів України та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.08.2018 за № 988/32440.

Вказаний наказ опубліковано 18.09.2018 в Офіційному віснику України № 71 за 2018 рік.

Таким чином оскаржуваний наказ від 19.02.2007 №42 "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини" втратив чинність з 18.09.2018 та вже не є юридично значимим, з огляду на що відсутні підстави для захист та відновлення прав позивачів шляхом визнання його судом незаконним та скасування, а отже і підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд 9-А, ) про скасування наказу Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42 - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов