Справа № 200/11703/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року справа №200/11703/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника позивача Осики С.В.,

представників відповідачів та третьої особи: Шилеця А.Р., Шабанова С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі №200/11703/20-а (суддя 1-ї інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо не включення рахунків ОСОБА_1 у сформований перелік рахунків вкладників кошти, яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону.

-визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» щодо включення рахунків позивача у сформований перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

-визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних щодо затвердження 21.12.2015№294/15 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині включення до реєстру позивача;

-визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що були відкриті в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», на підставі договорів-заявок про банківські строкові вклади (депозит), укладено договір №305835/28898/370-14 та № 305835/38424/370-14;

-визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо закриття вищезазначених рахунків ОСОБА_1 в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

В обґрунтування позову зазначила, що в 2014 році уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір-заяву про банківській строковий вклад (депозит) та додаткову угоду до нього.

Починаючи з лютого 2015 року банк припинив нараховувати та сплачувати відсотки за договором та додатковою угодою.

Позивач звернулась до Криворізької філії банку з письмовою заявою про дострокове розірвання договорів із зазначенням реквізитів для перерахування раніше розміщених депозитних коштів на рахунки в іншому банку.

Проте, банк кошти не перерахував, тому в березні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом про дострокове розірвання депозитних договорів та стягнення суми вкладів з одночасним поданням заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходилися на зазначених вище рахунках банку, яка судом була задоволена та накладено арешт на грошові кошти, що обліковуються на рахунках ОСОБА_1 , відкритих в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за № НОМЕР_1 та № 2635.1.063801.002.

За наслідками розгляду справи позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, стягнуто з банку на користь позивача за договором строкового вкладу (депозит) «Стандарт» № 2635.1.063801.002 від 04.09.2014 року грошові кошти в розмірі: сума вкладу - 650 000,00 доларів США, відсотки за вкладом - 13 890,41 доларів США, а всього - 663 890,41 доларів США.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було відомо як про накладення судом арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках позивача в якості забезпечення позову, так і про стягнення цих коштів на користь позивача, оскільки представники банку особисто приймали участь у розгляді справи № 210/1340/15.

Постановою НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно.

На виконання постанови НБУ, фондом призначено уповноважену особу Фонду якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявської О.С.

У період дії тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти на виконання судового рішення позивачу не сплачені.

11 грудня 2020 року позивач дізналася, що грошові кошти з її банківських рахунків, не зважаючи на наявність арешту накладеного судом, списані уповноваженою особою Фонду Чернявською О.С. на транзитні рахунки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та банківські рахунки позивача закрито.

Проте, всі грошові кошти з рахунків вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (за виключенням тих, рахунки яких знаходились під арештом), які підлягали закриттю, повинні були спрямуватися уповноваженою особою виключно на накопичувальний рахунок, відкритий у Національному Банку України.

Слідством встановлено, що уповноважена особа Фонду не перерахувала арештовані судом кошти на рахунок відкритий у НБУ, а спрямувала ці кошти на невідомі внутрішні транзитні рахунки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з яких вони зникли у невідомому напрямку. У матеріалах кримінального провадження також відсутня інформація про зарахування арештованих судом грошей на єдиний накопичувальний рахунок НБУ.

Позивач наголошує, що відповідні кошти не були власністю банку. До часу введення тимчасової адміністрації договори банківських вкладів, укладені позивачем з банком, розірвані на підставі судового рішення та на кошти накладено арешт.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо не включення рахунків ОСОБА_1 в сформований перелік рахунків, вкладників кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону.

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо включення рахунків ОСОБА_1 в сформований перелік рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнано протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження 21.12.2015 №294/15 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині включення до реєстру ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо списання грошових коштів ОСОБА_1 з рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що були відкриті в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», на підставі договорів-заявок про банківські строкові вклади (депозит), укладено договір №305835/28898/370-14 та № 305835/38424/370-14.

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо закриття рахунків ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що визначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.04.2018 у справі №820/11591/15.

Крім того, на підставі заяви про задоволення вимог кредитора та на виконання вимог статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредиторські вимоги позивача включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та віднесені до 4 черги реєстру вимог кредиторів на суму 16082549,20 грн.

Разом з тим, з огляду на положення ст.ст. 15, 16, 175 ЦК України підставою для звернення до суду є наявність порушеного права й таке звернення здійснюється особою, якій це право належить. Однак, позивачем не наведено суду належних та допустимих доказів порушення її прав та законних інтересів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, фактично права та інтереси позивача не порушено, а відтак підстави для застосування певних способів її захисту відсутні.

Обґрунтування апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Позивач посилалася на протиправні дії та бездіяльність уповноваженої особи Чернявської О.С., отже суд першої інстанції безпідставно здійснив заміну уповноваженої особи Чернявської О.С. та Грошову С.В., оскільки остання призначена 13.08.2020 року.

Позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, обраний судом першої інстанції спосіб вирішення спору є безперспективним, оскільки не забезпечує ефективне поновлення порушеного права позивача.

Спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

У встановлений Законом № 4452-VІ строк (23.12.2015 - 21.01.2016 ) позивач, через представника Єременко Т.В. , звернулась до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про включення її до реєстру кредиторів Банку, обґрунтувавши її рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі 210/1340/15-ц. Також, до кредиторської вимоги додано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015 про накладення арешту на грошові кошти позивача. Відповідно до ч. 4.21. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, за результатами розгляду кредиторської вимоги позивача, її було акцептовано до 4 черги реєстру кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 16 082 549,20 грн. Такі дії уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. повністю узгоджуються з нормативними документами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідачів та третьої особи підтримали доводи апеляційних скарг.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладено:

договір - заяву №305835/28898/370-14 від 04.09.2014 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті (сума вкладу 500000,00 доларів США 00 центів), строком по 09.09.2015 під 13,0% річних, у зв`язку з чим в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відкрито на ім`я ОСОБА_1 банківський (вкладний) рахунок за № НОМЕР_1 та перераховано на означений рахунок кошти згідно з платіжним дорученням №119142 від 04.09.2014 на суму у розмірі 500000,00 доларів США 00 центів (квитанція наявна у матеріалах справи);

додаткову-угоду б/н від 12.11.2014 про внесення змін до Договору до договору про банківський строковий вклад (депозит) №305835/28898/370-14: клієнт здійснює поповнення вкладу в сумі 150000,00 доларів США 00 центів (квитанція наявна у матеріалах справи).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі №210/1340/15-ц, що набрало законної сили 01.12.2015 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 за договором строкового вкладу (депозит) «Стандарт» №305835/28898/370-14 від 04.09.2014 грошові кошти у розмірі: сума вкладу 650000,00 доларів США, відсотків за вкладом - 13890,41 доларів США, а всього стягнуто 663890,41 доларів.

В задоволенні вимог про розірвання договору №305835/28898/370-14 від 04.09.2014 відмовлено, оскільки строк дії вказаного договору закінчився 09.09.2015.

Апеляційним судом Дніпропетровської області 22 липня 2015 у справі №210/1340/15-ц вжиті заходи забезпечення позову - накладено арешт на грошові кошти, що обліковуються на рахунках ОСОБА_1 , відкритих в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» №2635.2.063801.001 та №2635.1.063801.002 на виконання умов банківського договору від 04 вересня 2014 року за договором строкового вкладу (депозит) «Стандарт» № 305835/28898/370-14 в сумі 500000,00 доларів США та за додатковою угодою до договору про банківський строковий вклад (депозит) № 305835/38424/370-14 від 12 листопада 2014 року, укладеною 28 листопада 2014 року, в сумі 150000,00 доларів США.

17.09.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову за № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» за № 171 від 17.09.2015, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С.

Позивач зверталася до уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. з вимогою виконати рішення суду та повідомляла, що в ході здійснення дій тимчасового адміністратора банку слід врахувати факт наявності арештів, накладених судом на грошові кошти, які знаходяться на її рахунках.

Означений факт уповноважена особа Фонду ОСОБА_2 підтвердила в ході одночасного допиту, який проведено 13.08.2020 у кримінальному провадженні №0002320 згідно протоколу одночасного допиту осіб від 13.08.2020, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

В період дії тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не сплатив грошові кошти згідно рішення суду позивачу.

17.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку Чернявській О,С.» за №230 від 18.12.2015.

ОСОБА_1 (через представника) зверталася до уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. щодо виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20.11.2015 у справі №210/1340/15-ц, про що свідчать наявні у матеріалах справи копія кредиторської вимоги від 14.01.2016 (зокрема, у вимозі наявні посилання на судові рішення у справі №210/1340/15-ц.)

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб включено кредиторські вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» та віднесені до четвертої категорії реєстру кредиторів на суму 16082549,20 грн.

Як зазначає позивач, в ході ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та в ході проведення у кримінальному провадженні №0002320 одночасного допиту представника позивачки та ОСОБА_2 , позивачу стало відомо про порушення власних прав та інтересів внаслідок незаконних дій та рішень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ході дії тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", а також Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку із чим грошові кошти з банківських рахунків ОСОБА_1 , незважаючи на наявність арештів, накладених судом (до дня введення тимчасової адміністрації банку) були списані на транзитні рахунки банку, після чого банківські рахунки позивачки закрито, а позивача уповноваженою особою Фонду включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та Фондом до Реєстру таких вкладників. Також, що арештовані судом грошові кошти позивача списані уповноваженою особою Фонду з рахунків ОСОБА_1 з призначенням платежу «списання коштів згідно кредиторської вимоги №13034, контрагент ОСОБА_1 » на транзитні рахунки ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" замість банківських рахунків, які зазначила ОСОБА_1 в своїй письмовій вимозі про виконання рішення суду. Означені кошти так і не надійшли на єдиний накопичувальний рахунок ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", що відкрито у Національному банку України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що на момент введення тимчасової адміністрації та у подальшому делегування ОСОБА_2 повноважень ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Осика Л.О. не була вкладником банку, на грошові кошти позивача рішенням суду накладено арешт, тому відповідачем помилково віднесено позивача до четвертої черги кредиторів.

Всупереч вимогам Закону №4452 уповноваженою особою Фонду допущено протиправну бездіяльність у вигляді не включення відомостей про рахунки позивача до переліку рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 Закону №4452-VI та протиправно не включено відповідні рахунки до переліку рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Уповноваженою особою Фонду протиправно включено відомості щодо рахунків позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки на момент введення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 не була вкладником банку.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі по тексту - Закон №4452).

Законом №4452 врегульовано відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

У статті 2 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини 1); тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом (пункт 16 частини 1); ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункт 6 частини 1).

Частиною 1 статті 3 Закону №4452 встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону №4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону №4452.

За приписами частини 1 статті 54 Закону №4452 рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі в процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

У частині 5 статті 3 Закону №4452 визначено, що у своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Питання щодо введення та дії тимчасової адміністрації банку врегульовані нормами статей 34-43, які знаходяться у розділі VII Закону №4452, процедура ліквідації банку визначена у розділі VIII цього Закону.

Гарантії, яких необхідно дотримуватися в процесі реалізації Фондом та його уповноваженими особами своїх повноважень при запровадженні тимчасової адміністрації в банку та ліквідації банку, передбачені у статтях 26-29 розділу V Закону №4452.

У пункті 11 частини 4 статті 26 Закону №4452-VІ (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Фонд не відшкодовує кошти розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

У частині 6 статті 27 Закону №4452 встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню.

Формування таких переліків передбачено також у Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за №1548/21860 та у Положенні про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду №2 від 05.07.2012 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за №1581/21893

Вимоги спеціального Закону №4452, який регулює правовідносини по виведенню банку з ринку, щодо арештованих грошових коштів клієнта банку у повній мірі кореспондується із приписами Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про банки та банківську діяльність» та процесуального законодавства України щодо власника грошових коштів, розміщених на рахунку банку, та щодо обов`язковості судових рішень з питання вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на грошові кошти клієнта банку.

Виходячи із норм глави 13 Цивільного кодексу України, статей 317, 319, 328, 1058-1065, 1066-1076 Цивільного кодексу України, норм Закону України «Про банки та банківську діяльність», власником грошових коштів, що розміщені особою на банківському рахунку, є саме ця особа, ці грошові кошти не є власністю банку.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 27 Закону №4452 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

ОСОБА_2 , як Уповноваженою особою Фонду, допущено протиправну бездіяльність у вигляді не включення відомостей про рахунки ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 Закону №4452 та протиправно не включено відповідні рахунки до переліку рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Згідно із п.11 ч.4 ст.26 Закону № 4452-VI, Фонд не відшкодовує кошти, зокрема, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Частиною 2 статті 38 Закону №4452 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В порушення вимог вищезазначеної норми Закону №4452 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснив належної перевірки поданих Уповноваженою особою Фонду Переліків вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та протиправно включив дані про ОСОБА_1 до реєстру вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду та не здійснив жодної дії щодо заборони Уповноваженій особі Фонду здійснювати списання грошових коштів та закриття рахунків ОСОБА_1 , на які був накладений арешт згідно ухвали суду.

У відповідності до положень частини 1 та частини 2 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі частини 9 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» №629-VIII від 16.07.2015 року), майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону №4452 протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно довідки Національного банку України з метою забезпечення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в Операційному департаменті Національного банку України 22.01.2016 року відкритий накопичувальний рахунок за №3.

Усі грошові кошти з рахунків вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які підлягали закриттю, повинні бути спрямовані уповноваженою особою банку на цей накопичувальний рахунок.

Уповноважена особа Фонду перерахувала арештовані судом грошові кошти ОСОБА_1 на транзитні рахунки третьої особи - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Платіжні документи банку свідчать, що арештовані грошові кошти позивача були списані з її рахунків та перераховані на транзитні рахунки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно виписок банку, які містяться в матеріалах справи, грошові кошти переховувалися на різні рахунки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та на накопичувальний рахунок Національного банку України зараховані не були.

Вказані обставини відповідачами та третьою особою не спростовано ані під час розгляду судом першої інстанції, ані під час апеляційного провадження.

Натомість, факт закриття банківських рахунків ОСОБА_1 та відсутність на них залишку коштів підтверджується довідкою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка міститься в матеріалах кримінального провадження №0002320 та копія якої додана позивачем до матеріалів даної справи.

Відповідно до частини 8 статті 35 Закону №4452 уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Здійснивши дії по закриттю арештованих рахунків та списання коштів, ліквідатор банку унеможливила виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області 22 липня 2015 у справі №210/1340/15-ц.

Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій встановлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 Цивільного кодексу України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні».

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях, зокрема, заборона розпорядження грошовими коштами вкладника, на які накладено арешт судовим рішенням та виконання судового рішення, яке ухвалене та набрало чинності до введення в банку процедури тимчасової адміністрації та ліквідації. У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є дотримання Фондом та його уповноваженою особою встановленого законом порядку та процедури здійснення дій.

Є безпідставними доводи відповідачів, що позивачем не наведено суду належних та допустимих доказів порушення її прав та законних інтересів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, тому фактично права та інтереси позивача не порушено, оскільки оскаржені бездіяльність та дії відповідачів позбавили ОСОБА_1 можливості отримати належні їй кошти на відповідних рахунках у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рішенням суду у справі №210/1340/15-ц у визначений законодавством України спосіб.

Є неприйнятними доводи апелянтів, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на приписи статті 19 КАС України та та висновки, викладені в Великою Палатою Верховного Суду неодноразово в своїх постановах (від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16, від 6 червня 2018 року у справах № П/811/3526/15, № 813/6392/15, № 818/377/16, № 804/15159/15, № 815/863/16).

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обґрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі №200/11703/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі №200/11703/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20 грудня 2021 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному статтею 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар