Справа № 200/11663/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 р. Справа№200/11663/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаю: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що розташоване: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, З, ; Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що розташоване: 04053 м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 16 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії № 70 від 20.07.2021.

Зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу з повним робочим днем на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди роботи на ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду, з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва, з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 13.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, та з урахуванням зарахованих до пільгового стажу з повним робочим днем на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періодів роботи на ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду, з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва, з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

10 вересня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

10 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

20 грудня 2021 року суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що досягнувши 50-річного віку вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. б ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі Закон № 213).

Позивачка послалася на те, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення КСУ № 1-р/2020), яким зміни до п. б ст. 13 Закону № 1788 щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213, були визнані неконституційними.

Проте відповідач відмовив їй у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку (55 років), посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі Закон № 2148), яким, зокрема, підвищено вік виходу на пенсію на пільгових умовах на 5 років.

Вважаючи рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідачі позов не визнали, надавши відзиви на позовну заяву.

Пенсійні орган виходить з того, що страховий стаж позивача складає 31 років 01 місяців 19 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 відсутній, оскільки довідка № 345 від 28 травня 2021 року видана ПАТ «ЦЗФ Мирноградська» не відповідає вимогам додатку 5 довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

За позицією відповідача зміна умов і норм загальнообов`язкового пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону № 1058.

Із посиланням на вимоги ст. 5 Закону № 1058 відповідач зазначає, що саме цим законом визначено регулювання відносин, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідачі стверджують, що виключно Законом № 1058 визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

У якості нормативного обґрунтування своєї позиції відповідач наголосив, що в п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. До 01 січня 2018 року положення Закону № 1788 застосовувалися в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Закон № 1058 було доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян (ст. ст. 114 та 115) Законом № 2148.

За позицією відповідача розділ XIV-1 Закону № 1058 визначає принципи, засади і механізми призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 та Списком 2.

На підставі вищезазначеного та у зв`язку з недосягненням позивачем на дату звернення за призначенням пенсії встановленого Законом № 1058 пенсійного віку - 55 років, ухвалено рішення № 70 про відмову в призначенні пенсії.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що свідчать відомості ЄДР.

13 липня 2021 року позивач звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, що працював на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Рішенням № 70 від 20.07.2021, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням віку 55 років, а також відсутністю у необхідного пільгового стажу за Списком № 2, оскільки надана уточнююча довідка ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» № 345 від 28.05.2021, на думку відповідача, не відповідає вимогам Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. При цьому пенсійний орган виходив з того, що страховий стаж позивача складає 31 років 01 місяців 19 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 відсутній.

Позивачем було додано до матеріалів справи:

копію трудової книжки з якої вбачається, що позивач працювала з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду; з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва; з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва.

Також була надана довідка про підтвердження наявного пільгового стажу за Списком № 2, видана ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» за № 345 від 28.05.2021:

з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду

з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва

з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва

Довідка містить посилання на відповідні розділі та коди професій за Списками № 2 та постанови КМУ, якими ці списки затверджені. Загальна тривалість пільгового стажу за Списком № 2, визначена в довідці, становить 26 років 10 місяців 27 днів.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин суд застосовує норми матеріального права з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148, що доповнив Закон № 1058 розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту:

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. б ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. б ст. 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти б - г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058.

Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону № 1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон № 1788 був прийнятий раніше за Закон № 1058.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, відповідно до якого положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788 відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788 всі інші положення, чого зроблено не було.

Висновки суду по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, рішення відповідача - 2 від 20 липня 2021 року № 70 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за норами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону № 1788, оскільки на час звернення за призначенням пенсії вона досягла 50-річного віку та набула необхідний страховий і пільговий стаж.

Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 17 лютого 2020 року (з дати звернення за призначенням пенсії) на підставі п. б ст. 13 Закону № 1788 в редакції, яка діяла до ухвалення Закону № 213.

Застосовуючи цей спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що судовий захист має бути ефективним, зокрема виключати повторне звернення до суду, а також враховує положення ч. 2 ст. 9 КАС.

Крім того, саме такий спосіб захисту порушеного права застосований Верховним Судом за наслідками розгляду зразкової справи.

Щодо зараховування до пільгового стажу з повним робочим днем на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періодів роботи на ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду, з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва, з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва, суд вказує наступне.

За приписами ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою або іншими документами.

Матеріли справи свідчать, що трудова книжка позивача яка містить записи, щодо його роботи в період з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду; з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва; з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва.

Крім того, позивачем разом з заявою про призначення пенсії надавались довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» за № 345 від 28.05.2021:

з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду

з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва

з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва

Довідка містить посилання на відповідні розділі та коди професій за Списками № 2 та постанови КМУ, якими ці списки затверджені. Загальна тривалість пільгового стажу за Списком № 2, визначена в довідці, становить 26 років 10 місяців 27 днів.

Професія (посада) позивача, за якою він працював у спірні періоди, відноситься до Списку чинному на період роботи позивача, що не заперечується відповідачем.

Отже, уточнюючи довідки мають необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу на посаді передбаченій відповідним Списком.

З рішення відповідача вбачається, що документи щодо пільгової роботи оформлені неналежним чином з порушенням пенсійного законодавства і не підтверджені первинними документами.

У відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що для призначення пенсії було надано довідку ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» яка не відповідає додатку №5 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Суд не погоджується з посиланнями відповідача на неправильність зазначення постанови Кабінету Міністрів України, які допущені робітником в уточнюючій довідці, оскільки недоліки записів в уточнюючій довідці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність заповнення уточнюючої довідки.

Відповідно до п.4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Суд вказує, що прийнявши рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах без проведення перевірки наданих позивачем документів та без повідомлення про можливість самостійно, протягом трьох місяців надати додаткові документи належним чином оформлені, якщо вони були неналежним чином не оформлені, або підписані неповноважною особою відповідач фактично позбавив позивача можливості протягом трьох місяців дооформити/надати додаткові документи на підтвердження права на отримання пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, періоди роботи позивача з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду, з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва, з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Докази здійснення інших судових витрат суду не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. порівну.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаю: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що розташоване: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, З, ; Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що розташоване: 04053 м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 16 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 20 липня 2021 року № 70 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 13 липня 2021 року на підставі пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, із урахуванням до пільгового стажу з повним робочим днем на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періодів роботи ОСОБА_1 на ПрАТ ЦЗФ «Мирноградська» з 01.07.1994 по 11.05.1995 в якості машиніста установок збагачення та брикетування 3 розряду, з 12.05.1995 по 08.11.1995 в якості майстра основного виробництва, з 09.11.1995 по 28.05.2021 в якості заступника начальника основного виробництва.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн.

Повне судове рішення складене 20 грудня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова