Справа № 420/8701/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8701/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

25 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової академії (м. Одеса), в якій просив:

1. визнати протиправними дії відповідача щодо застосування серпня 2014 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно;

2. визнати протиправними дії відповідача щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 включно;

3. зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 20.08.2016 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 20 632,20 грн. із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період проходження ним військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме з грудня 2015 року по серпень 2016 року не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. На думку позивача при обрахунку індексації для вказаного періоду має застосовуватися базовий місяць 2008 року, оскільки саме у 2008 році в останнє підвищувалися посадові оклади військовослужбовців, що для спірного періоду є визначальним для визначення базового місяця.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у період з січня 2016 року по лютий 2018 року в Міноборони не було. Порядок №1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди. Постановою №1013, крім істотної зміни порядку проведення індексації доходів населення з 01.12.2015, визначено базовий місяць січень 2016 року. Аргументи позивача щодо визначення базового місяця січня 2008 року є безпідставними та необґрунтованими, так як позивач бажає застосувати до правовідносин за період з січня 2008 по грудень 2015 року норму п.5 Порядку №1078 в редакції, яка дії з 01.12.2015.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що наявність спору щодо визначення базового місяця індексації, який обґрунтовано різними позиціями сторін, виключає можливість визнання даних вимог передчасними, а тому його встановлення є необхідним для вірного вирішення спірних правовідносин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо застосування серпня 2014 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно.

Визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 включно.

Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 20.08.2016 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Зокрема, в обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 10.01.2014 по 20.08.2016 проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса), що підтверджується наказами від 10.01.2014 №3 та від 22.08.2016 №192 (а.с. 21-22).

На звернення позивача від 29.10.2020 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення Військова академія (м. Одеса) повідомила позивача про те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по листопад 2018 року у Міністерства оборони України не було. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09 червня 2016 року №252/10/136-16, від 04 липня 2017 року №220/5140, від 08 серпня 2017 року №78/0/66-17 проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі (а.с.10- 11).

Відповідно до картки особового рахунку позивача за 2015-2016 роки вбачається, що відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року в розмірі 757,90 грн (а.с.8-9).

З наданої на запит позивача довідки Військової академії (м. Одеса) №6/67/260 від 24.11.2020 про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час служби у Військовій академії (м. Одеса) вбачається, що у період з січня 2016 року по травень 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а в червні, липні та серпні 2016 року нарахована індексація грошового забезпечення всього у розмірі 178,35 грн. (а.с. 20).

Позивач не погодився із правомірністю дій відповідача щодо застосування серпня 2014 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно, щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 включно та звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Оскільки у період проходження служби в Військовій академії (м. Одеса) підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008 року, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком за цей період.

Судова колегія, переглядаючи рішення в межах апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позову, частково погоджується з висновками суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Стаття 4 Закону України № 1282-XII (до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2016 року) визначала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Ця ж стаття зі змінами внесеними Законом України № 911-VIII на сьогодні передбачає поріг індексації 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а також, що відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Слід звернути увагу, що відповідачем в апеляційній скарзі такі висновки не заперечуються, а тому детального правового обґрунтування на стадії апеляційного перегляду не потребують.

Основоположними доводами є посилання на відсутність фінансування в Міноборони для виплати індексації, відсутність встановленого порядку її виплати за попередні періоди.

Військова академія (м. Одеса) також звертає увагу, що згідно приписів постанови №1013 базовим місяцем для періоду з січня по серпень 2016 року є січень 2016 року .

Слід зазначити, що доводи відсутності фінансування не можуть бути підставою для невиконання вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та не здійснення нарахування індексації.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (пункт 23, заява №63134/00) вказав: якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Отже, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №822/1731/16.

Більше того, Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців Збройних Сил України як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (також випливає з положень абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, абзацу четвертого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року №7-рп/2004).

За таких умов відсутність бюджетного фінансування у відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення і не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати.

Посилання апелянта на положення ч.6 ст.5 Закон України № 1282-XII, як на підставу не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, є необґрунтованими.

Судова колегія відхиляє вищенаведені доводи, адже вони не відповідають нормам Закону № 1282-XII та п. 11 Порядку №1078, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів, про що вірно зазначав суд першої інстанції.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не здійснювалася виплата індексації грошового забезпечення позивачу за період в частині з 01.01.2016 по 20.08.2016.

Оцінивши матеріали справи судова колегія зазначає, що основоположним для вірного вирішення спірних правовідносин є вирішення питання встановлення базового місяця для нарахування та виплати індексації позивачу, оскільки сторонами наведено різні підходи щодо його визначення.

Питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця) врегульовано п.5 Порядку № 1078.

Відповідно до абз.1 п. 5 Порядку № 1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 29 січня 2014 р. № 36, які діяли до 01.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Вищенаведене свідчить, що з грудня 2015 року змінено правове регулювання питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця), відповідно до якого його визначення за 1 або 100% пов`язано із, зокрема, підвищенням посадових окладів.

Абзацом 1 п. 3 постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 передбачено, що:

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Слід зазначити, що вказані дії по відношенні до військовослужбовців вчинено шляхом прийняття постанови Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, та яка набрала чинності з 01.03.2018.

За таких умов, в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до підвищення посадових окладів по відношенню до військовослужбовців стало неможливим, оскільки застосування п.5 Порядку №1078 в редакції постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з фактом такого підвищення, яке мало відбутися після 01.12.2015.

Доводи позивача, що базовим місяцем для періоду з 01.12.2015 по 20.08.2016 є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття постанови Кабміну України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294, якою з 01.01.2008 затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності постанови №704.

Судова колегія вважає дані доводи як і відповідні висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п. 5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

Посилання позивача на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 по справі №200/9297/19-а не обґрунтовують можливість застосування до періоду з 04.10.2016 по 28.02.2018 базового місяця - січня 2008 року, оскільки в даному випадку Верховний Суд не формував правові висновки щодо визначення базового місяця індексації, а надавав оцінку процесуальним діям суду апеляційної інстанції щодо роз`яснення його постанови, яка набрала законну силу.

Доводи відповідача, що до періоду з 01.12.2015 індекс споживчих цін за 1 або 100% (фактично базовий місяць) слід застосовувати з січня 2016 року обґрунтовані помилковими посиланням на зміни, внесені постановою №1013.

Судова колегія зазначає, що абз. 2 п. 3 постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 визначено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (Офіційний вісник України, 2003 р., № 29, ст. 1471).

Разом з тим, дію абз. 2 п. 3 постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з абз. 1 даного пункту, яким установлено, зокрема, міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати).

За таких умов, враховуючи, що нові розміри посадових окладів військовослужбовців встановлено постановою №704 починаючи з березня 2018 року, то відсутні підстави стверджувати про необхідність обчислення індексу споживчих цін з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078.

Судова колегія звертає увагу, що неможливість встановлення індексу споживчих цін згідно нового правового регулювання через затримку прийняття Кабміном України постанови №704, якою затверджено нові посадові оклади військовослужбовців, в тому числі позивачу, не має створювати для останнього негативних наслідків щодо неможливості отримання належної йому індексації грошового забезпечення.

На думку суду, належний обрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців в період з 01.12.2015 по 20.08.2016 можливо забезпечити шляхом застосування останнього базового місяця, який по відношенні до конкретної особи було встановлено згідно абз.1 п.5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015.

Матеріали справи, а саме картка особового рахунку позивача за 2015-2016 роки підтверджує, що відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року в розмірі 757,90 грн.

Даний розмір виплаченої індексації з врахуванням приписів Порядку №1078 щодо обрахунку коефіцієнтів індексації, а також застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1378 грн свідчить, що при її обрахунку відповідачем застосовано базовий місяць серпень 2014 року, що відповідачем не заперечувалося та підтверджено наданим розрахунком позивача (а.с. 36).

Вищенаведене свідчить, що для обчислення індексації за період з 01 грудня 2015 року по 20 серпня 2016 включно застосуванню підлягає базовий місяць серпень 2014 року, що є останнім базовим місяцем, який по відношенні до ОСОБА_1 встановлено згідно абз.1 п.5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції сформував висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Так як розрахунок та виплату індексації за грудень 2015 року позивачу здійснено належним чином, то в цій частині позову слід вімовити, а позовні вимоги слід задовольнити шляхом:

визнання протиправними дій Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 .

зобов`язання Військової академії (м. Одеса) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - серпень 2014 року.

В іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 червня 2021 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (код рнокпп НОМЕР_1 ).

Визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) () щодо невиплати ОСОБА_1 (код рнокпп НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.08.2016.

Зобов`язати Військову академію (м. Одеса) () нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (код рнокпп НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.08.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - серпень 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В. Крусян