Справа № 640/2285/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 грудня 2021 року справа №640/2285/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» (далі по тексту - позивач, ДП «ЦСЕНСМ»)
до1. Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві); 2. Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві)
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №0105
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність застосування штрафних санкцій за платежем пальне та визначення обов`язку ДП «ЦСЕНСМ» реєстрації платником акцизного збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у ДП «ЦСЕНСМ» відсутній об`єкт оподаткування у виді пального, заправленого в баки підрядника і при здійсненні операцій передачі палива на виконання робіт для власних потреб позивач втратив ознаки платника акцизного податку.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/2285/20 в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог у зв`язку з тим, що ДП «ЦСЕНСМ» здійснювало реалізацію пального у розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 цього Кодексу підлягало обов`язковій реєстрації як платник акцизного збору.

Ухвалою від 30 жовтня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва залучив до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ДПС у м. Києві.

Ухвалою від 02 серпня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач подав додаткові пояснення, де вказав, що ДП «ЦСЕНСМ» не здійснює операцій з реалізації пального та не є платником акцизного податку у розумінні Податкового кодексу України.

У судове засідання 11 жовтня 2021 року представники сторін не прибули, у зв`язку із чим, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 20 грудня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва поновив позивачу строк звернення до суду та відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 травня 2019 року №0105 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штрафні санкції за платежем пальне у розмірі 575 288,60 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта перевірки від 05 травня 2019 року №281/26-15-14-01-05/37884028 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою зокрема встановлено порушення позивачем підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 та підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України, яке мотивоване таким:

В акті перевірки зафіксовано, що за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2018 року Кіровоградська та Житомирська філії ДП «ЦСЕНСМ» здійснили передачу (відпуск, відвантаження) пального для заправки техніки, що належить виконавцям, які надавали сільськогосподарські послуги (дискування, культивація, коткування, оранка, збір врожаю), тобто здійснювали реалізацію пального в розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 та відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України підлягає реєстрації як платник акцизного податку.

З огляду на зафіксовані порушення та зміст відзиву вбачається, що штрафні санкції до позивача застосовані за здійснення реалізації підакцизних товарів (пального) без реєстрації як платник акцизного податку.

Відповідно до пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Таким чином, суду належить встановити, чи здійснював позивач реалізацію пального, чи підлягає він реєстрації як платник акцизного податку та чи були підстави для застосування штрафних санкцій.

Питання справляння акцизного податку врегульоване нормами розділу VI Податкового кодексу України.

Як визначає підпункт 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платниками податку є особа, яка реалізує пальне.

Відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України визначено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб до початку здійснення реалізації пального.

Підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначає, що реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - це будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Наведені норми Податкового кодексу України свідчать, що платником акцизного податку зобов`язана зареєструватися особа, яка реалізовує пальне.

У свою чергу реалізацією пального вважається будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі господарських та цивільно-правових договорів за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.

Як зафіксовано в акті перевірки (стор. 73-78), Кіровоградська та Житомирська філії ДП «ЦСЕНСМ» укладали договори про виконання сільськогосподарських послуг (договори підряду), за умовами яких підрядники виконують сільськогосподарські роботи послуги (дискування, культивація, коткування, оранка, збір врожаю) з використанням своєї техніки та паливно-мастильних матеріалів замовника.

Згідно даних лімітно-забірних карток, заправочних відомостей та звітів про використання паливно-мастильних матеріалів і регістрів аналітичного обліку щодо списання паливно-мастильних матеріалів встановлено кількість використаного та списаного пального.

Вказані обставини щодо передачі пального виконавцям сільськогосподарських робіт визнаються позивачем, однак, позивач заперечує здійснення реалізацію пального та необхідність зареєструватись платником акцизного податку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували висновки акта перевірки та факт здійснення позивачем реалізації пального без обов`язкової реєстрації платником акцизного податку, зокрема що ДП «ЦСЕНСМ» здійснювало операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на підставі господарських та цивільно-правових договорів за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження.

У справі також відсутні докази, які свідчать, що укладені позивачем договори із виконавцями сільськогосподарських робіт, передбачають перехід права власності або права розпорядження на пальне від позивача до виконавців робіт.

При цьому суд звертає увагу, що в акті перевірки зазначено (стор. 75), що ДП «ЦСЕНСМ» мало на меті отримати комплекс сільськогосподарських послуг, виконавці не набули права власності на отримане пальне, отримане ними пальне споживається в процесі виконання дій по наданню сільськогосподарських послуг.

Враховуючи викладене, відповідач не довів, що ДП «ЦСЕНСМ» за перевірений період здійснювало реалізацію пального та, відповідно, не довів обов`язку позивача зареєструватись платником акцизного податку.

Таким чином, суд вважає, що застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України за здійснення реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку не підтверджується будь-якими доказами та є протиправним, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 травня 2019 року №0105.

У той же час суд відхиляє посилання позивача на те, що ДП «ЦСЕНСМ» не має зареєстрованого акцизного складу, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин редакція підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо визначення поняття реалізації пального не містить посилання на акцизний склад.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДП «ЦСЕНСМ» підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28 травня 2019 року №0105.

3. Стягнути на користь Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 629,33 грн. (вісім тисяч шістсот двадцять дев`ять гривень тридцять три копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8; ідентифікаційний код 37884028);

Головне управління ДФС у м. Києві (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ідентифікаційний код 43141471);

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 4314167).

Суддя В.А. Кузьменко