Справа № 335/8472/21 (2-а/335/169/2021)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 335/8472/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 335/8472/21 (суддя І інстанції Геєць Ю.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (відовідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с. 1-3), з урахуванням уточненого позову (а.с. 17-19), в якому просив суд:

- визнати дії інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Курноса В.Ю. за фактом винесення постання від 27.07.2021 серії ЕАО № 4548183 за ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними та скасувати її, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, на його думку, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу його винуватості в інкримінованому правопорушенні, рішення суду першої інстанції не має посилань на безпосередньо дослідженні судом докази, що є порушенням ст. 221 КАС України. Також вказує, що судом залишено поза увагою, що у відношенні позивача не виносилось постанови про перевищення дозволеної швидкості у населеному пункті, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний лист від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Постановою від 27.07.2021 серії ЕАО № 4548183 на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 4).

З оскарженої постанови встановлено, що 27.07.2021 о 17 год. 44 хв. водій керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак: НОМЕР_1 та порушив вимоги пп. 12.4., перевищив дозволену швидкість у населеному пункті, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год, швидкість вимірювалась приладом trukam 008377, а також відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційний талон, чим порушив п. 2.4.а. ПДР керування транспортного засобу особою, що не пред`явила для перевірки посвідчення воді відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказаною вище постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. З огляду на викладене, суд вважав необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в інспектора права вимагати пред`явлення посвідчення водія та реєстраційних документів для перевірки. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Стосовно позовних вимог про скасування постанови про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає про таке.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є імперативною, тобто обов`язковою умовою, лише при додержання якої ці фото або записи можуть бути використані як допустимі докази при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оскаржена постанова (а.с. 4) у графі 7 «До постанови додаються» не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі.

Отже, в силу зазначених вище положень статті 74 КАС України надані відповідачем-2 докази (відеозапис з камери поліцейського) (а.с. 59) судом до уваги не беруться, оскільки є недопустимими.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15 листопада 2018 року у справі № 524/7184/16-а та від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17.

При цьому, зазначення в постанові використання при замірі швидкості автомобіля приладом trukam 008377 на зазначені вище правові висновки не впливає, оскільки позивач притягнутий не за перевищення дозволеної швидкості, а за відмову пред`явити посвідчення водія та реєстраційний талон.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на відповідача.

Стосовно позовних вимог про визнання дій інспектора протиправними, апеляційний суд зазначає, що позивачем у позові не наведено жодних дій інспектора, які він вважає протиправними, крім неправомірного, на його думку, використання приладу trukam 008377, проте, як зазначалось вище, позивач у цій справі за перевищення швидкості до відповідальності не притягувався.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Стосовно понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів справи встановлено, що у позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.08.2021 № 50; попереднього розрахунку сум, які поніс та очікує понести позивач у зв`язку з розглядом його справи; квитанції до прибуткового касового ордера від 30.08.2021 № 4; свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю № ЗП 002399; ордеру від 04.08.2021; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.08.2021 (а.с. 26-29, 63)

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Перевіривши зміст наданих позивачем документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

4 серпня 2021 року між позивачем (Клієнт) та Курдасем Сергієм Олексійовичем (Адвокат), що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю № ЗП 002399 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 50 (далі Договір). Предметом Договору є те, що Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати весь комплекс правової допомоги в обсязі та на мовах, передбачених цим Договором. (а.с. 28)

Відповідно до попереднього розрахунку сум, які поніс та очікує понести позивач у зв`язку з розглядом його справи складається з вартості правничої (правової) допомоги та становить (а.с. 26):

- вивчення документів, знайдення шляхів правового захисту клієнта, підготовка та направлення до УПП в Запорізькій області адвокатського запиту, підготовка та подача позову за 5 годин 3000 (три) тисячі грн.

В Акті приймання-передачі наданих послуг від 30.08.2021 (а.с. 63) зазначено, що відповідно до вказаного вище Договору, станом на 30.08.2021 виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги, а саме:

- надання правової консультації замовнику; підготовка, подача адвокатських запитів до УПП в Запорізькій області з метою отримання усіх матеріалів, які стосуються замовника; вивчення відео файлів з нагрудних камер поліцейських, наданих відповідей на адвокатський запит; підготовка та подача позову 3000 грн.

Згідно з квитанції до прибуткового касового ордера від 30.08.2021 № 4 позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн (а.с. 27).

Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою і підтверджена судовими рішеннями Верховного Суду, а тому вважає, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Натомість, такі витрати як надання правової консультації замовнику; підготовка, подача адвокатських запитів до УПП в Запорізькій області з метою отримання усіх матеріалів, які стосуються замовника; вивчення відео файлів з нагрудних камер поліцейських, наданих відповідей на адвокатський запит, охоплюються наданням такої послуги як складання позовної заяви, а тому відшкодуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розумним та достатнім розміром витрат є 1000 гривень, відтак саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що докази надані відповідачами є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 335/8472/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (відовідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Курноса В.Ю. від 27.07.2021 серії ЕАО № 4548183, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () за подачу позову та апеляційної скарги сплачений судовий збір у загальному розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21 грудня 2021 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко