Справа № 565/1601/21
Суддя: Зейкан І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/1601/21
Провадження № 2-а/565/98/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

-головуючого судді Зейкана І.Ю.,

-з участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

розглянувши у приміщенні Кузнецовського міського суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №565/1601/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області Деренюка Бориса Миколайовича та Управління патрульної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області Деренюка Б.М. та Управління патрульної поліції в Київській області, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року, якою позивача визнано винним за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2021 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області Деренюком Б.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, яке він не вчиняв. Вважає постанову серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене та ч.4 ст.122 КУпАП, а відповідачем всупереч вимогам ст.245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення. Позивач звертає увагу суду на те, що під час зупинки позивача причиною зупинки було повідомлено про наявну інформацію, яка може свідчити про його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, а саме що можливо він порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, а саме перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 51 км/год. В якості доказу відповідач-1 показав фото з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC001135, який відповідач 1 тримав у руках, при цьому відео моменту фіксації швидкості автомобіля відповідачем не надано. Після зупинки позивач неодноразово заявляв, що йому потрібна консультація з юристом. Також вказав, що оскаржувана постанова винесена без участі позивача, який на момент розгляду справи залишався у своєму автомобілі, так як інспектор сказав почекати, і повернувся вже з постановою.

Від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Свою позицію мотивує тим, що відеозаписом, зафіксованим лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC001135 зафіксовано швидкість руху транспортного засобу під керуванням позивача позивачем 101 км/год в населеному пункті, де швидкість руху не може перевищувати 50 км/год. Інспектор Деренюк Д.М дотримався порядку розгляду справи та виніс оскаржувану постанову. Позивач ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав не заявляв клопотання про необхідність отримати правову допомогу і не клопотав про відкладення розгляду справи, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому вказав, що поданий представником відповідачів DVD диск з фото та відеозаписами не містить цифрового підпису їх автора або особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, у зв`язку стверджує, що такі докази є недопустимими. Відеозапис, зафіктовасний вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC001135 не фіксував зміну швидкості руху автомобіля в динаміці, а був сталий 101 км/год. Відповідачем не подано доказів на якому саме відрізку дороги здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля під керування позивачем.

У судове засідання позивач та представник відповідачів, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши докази у справі суд встановив наступні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що 20.11.2021 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області Деренюком Б.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, 20 листопада 2021 о 09 год. 40 хв. на автодорозі М07 ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався в населеному пункті с. Поташня, позначеному дорожнім знаком 5.49, зі швидкістю 101 км на годину, внаслідок чого перевищив встановлену швидкість руху на 51 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «б» пункту 12.9 ПДР України передбачено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах позначається знаком 5.45 «Початок населеного пункту», а місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, визначено знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, а саме перевищив швидкість руху на 51 км/год.

При цьому, у складеній постанові серії ЕАО № 5050941 від 20 листопада 2021 вказано серійний номер і назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Щодо доданого до матеріалів справи відеофайлу та роздруківки з відеофайлу з приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС001135 суд враховує наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; обмеження пересування особи, транспортного; проникнення до житла чи іншого володіння особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС001135, підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23815, виданим ДП «Укрметртестстандарт» від 27 жовтня 2021 року.

Також правильність використання приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС001135, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/05/02-2522 від 07 вересня 2021 року, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23815 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 до застосування.

У матеріалах справи наявна роздруківка з відеофайлу приладу TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС001135 №_ІН000_1120_094026.jmf, здійснена сертифікованим приладом TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС001135, на якій зафіксовано, що автомобіль позивача рухався 20 листопада 2021 року о 09 год. 40 хв. зі швидкістю 101 км/год. На роздруківці видно автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачеві. Вказані обставини також підтверджено відповідним відеозаписом з приладу TruCAM.

Щодо покликань позивача на відсутність у оскаржуваній постанові інформації стосовно доказу, яким підтверджуються обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.76», то суд зазначає наступне.

Представником відповідачів до суду подана копія листа Служби автомобільних доріг у Київській області від 03.12.2021 року, відповідно до якого на км 65+000 праворуч та км 68+000 ліворуч автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин встановлені дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». Вказані обставини також підтверджуються відеозаписами «Відео Потяшня» та «Відео Поташня1» на оптичному диску, доданими представником відповідачів до відзиву. Таким, чином відповідачами доведено, що відрізок км 66 автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, на якому зафіксовано перевищення позивачем дозволеної швидкості руху, знаходиться у межах дії знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху»

Також суд не погоджується з доводами позивача щодо порушення приписів ст. 99 КАС України в частині незасвідчення копії відеозапису електронним цифровим підписом, оскільки згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У постанові від 10.09.2020 у справі №751/6069/19 Верховний Суд зазначив таке:

«Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».

З огляду на викладене відповідач надав суду оригінал електронного доказу, а тому не повинен був засвідчувати його відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 0540/7665/18-а та враховується судом.

Доводи позивача про порушення відповідачем його права на правову допомогу є безпідставними, оскільки доказів заявлення позивачем клопотання про необхідність отримати правову допомогу до суду не подано. Відеозаписи з нагрудної камери відповідача не містять даних про те, що позивач ОСОБА_1 заявляв таке клопотання. У зв`язку з цим суд доходить висновку про те, що право позивача на отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не порушене.

Проте, в оскаржуваній постанові серії ЕАО № 5050941 відповідач ОСОБА_2 зазначив, що позивач ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості на 51 км/год, за що притягнув його до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст. 122 КУпАП.

За змістом, диспозиції ч.4 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає лише за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 кілометрів на годину.

В той же час, відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23815 від 27.10.2021 року, Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, № ТС001135 має максимально допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Відтак, зафіксована швидкість автомобіля, на якому рухався позивач - 101 км/год є такою що містить ймовірну похибку 2 км/год (101 км/год - 2 км/год = 99 км/год), тобто ймовірно, що позивач перевищив швидкість руху на 49 км/год.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Як наслідок з урахування обумовленої похибки лазерного вимірювача, зібраними у справі доказами не підтверджуються обставини щодо перевищення швидкості транспортним засобом позивача більш ніж на 50 км/год, що виключає відповідальність позивача саме за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Частиною першою 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, з огляду на встановлені обставини справи позивач до відповідальності за перевищення швидкості руху за ч.1 ст. 122 КУпАП не притягався, а натомість його було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Здійснивши аналіз приведених правових норм та фактичних обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року, якою позивача визнано винним за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Суд також врахував позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58):, відповідно до яких принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 9, 77, 242, 244-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області Деренюка Бориса Миколайовича та Управління патрульної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5050941 від 20.11.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кузнецовський міський суд Рівненської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Київській області старший лейтенант поліції Деренюк Борис Миколайович, місце знаходження: с.Чайки, вул.Лобановського, буд.32-А, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Київській області, місце знаходження: м.Київ, вул.Академіка Туполєва, буд.19, 04128.

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан