Справа № 280/8728/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 280/8728/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Рубана А.В.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Нінчук-Худякової О.М.,

представника відповідача Крамар В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі №280/8728/20 (суддя першої інстанції Новікова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.11.2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Запорізькій області від 28.10.2020 року №436 о/с в частині, що стосується позивача;

- поновити позивача на посаді заступника начальника управління начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний наказ є протиправним та таким, що прийнятий з порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Позивач вказує, що підставою для видання спірного наказу слугував наказ ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2019 року №985, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. Разом з тим, на думку позивача, відповідно до ч.1 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується не пізніше місяця з дня його застосування, а після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Проте, дисциплінарне стягнення накладене наказом від 12.07.2019 року виконано лише 28.10.2020 року, що на думку позивача свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, позивач вказує на ту обставину, що відповідно до частини 6 статті 23 Дисциплінарного статуту поліцейський вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено державною нагородою. Вказує, що 20.09.2019 року, до виконання дисциплінарного стягнення, його нагороджено відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», яка є державною нагородою, а відповідно на момент винесення спірного наказу позивач вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУНП в Запорізькій області від 28.10.2020 року №436 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано ту обставину, що положення ч.6 ст.23 Дисциплінарного статуту не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки позивача президентською відзнакою було нагороджено 17.02.2016 року, тобто до застосування дисциплінарного стягнення 12.07.2019. Також, представник відповідача вказала на те, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року по справі №280/3901/19 була задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію наказу від 12.07.2019 року №985 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення. Постановою Верховного Суду від 21.08.2020 року скасовано ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 13.08.2019 року по справі №280/3901/19, у забезпеченні позову відмовлено. Далі скаржник зазначає, що та лікарняних позивач перебував з 17.08.2020 року по 21.09.2020 року у відпустці, яка продовжувалась у зв`язку із перебуванням на лікуванні, та після виходу позивача з відпустки, наказ ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2019 року №985 виконано, тому строки притягнення до дисциплінарної відповідальності не порушені.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 2 Наказу ГУ НП в Запорізькій області №985 від 12.07.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів» за грубе порушення службової дисципліни, вимог ч.2 ст.19 Конституції України, п.1, 2 ч.1 ст.18, п.3, п.6 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ, ст.1, п.2, 5, 6 ст.4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, п.1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 вирішено застосувати до заступника начальника управління начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади (а.с.44-47).

Вказаний наказ був предметом спору в суді.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року по справі №280/3901/20 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, зупинено дію наказу від 12.07.2019 року №985 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів», в частині, що стосується ОСОБА_1 , до вирішення по суті адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про оскарження дисциплінарного стягнення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі №280/3901/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.07.2019 року №985 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на посаді відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2020 року ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

28.10.2020 року начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ №436 о/с «По особовому складу», яким відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим сектору спеціальної поліції Дніпровського відділу поліції з посадовим окладом 2500 гривень, увільнивши його з посади заступника начальника управління начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП на виконання накладеного дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с.48).

Підставою для видання наказу від 28.10.2020 року №436 о/с зазначено: наказ ГУ НП від 12.07.2019 року №985, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі №280/3901/19.

Не погодившись із наказом №436 о/с від 28.10.2020 року, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що частиною 6 статті 23 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено державною нагородою. Судом встановлено, що 20.09.2019 року ОСОБА_1 нагороджений державною нагородою президентською відзнакою, а тому з 20.09.2019 року вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення. Також, суд першої інстанції зазначив, що з моменту застосування до позивача дисциплінарного стягнення наказом ГУНП від 12.07.2019 року №985, до прийняття спірного наказу минуло більше року, що свідчить про те, що закінчився строк дії дисциплінарного стягнення відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Дисциплінарного статуту.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про наступне.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статут дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, як і правомірність наказу від 12.07.2019 року №985 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, були предметом розгляду адміністративної справи №280/3901/19, а тому зазначені обставини, в силу положень ч.4 ст.78 КАС України не доказуються та не досліджуються під час розгляду даної адміністративної справи.

Предметом даного спору є правомірність прийняття відповідачем наказу від 28.10.2020 року №436 о/с.

Згідно тексту позову, ОСОБА_1 обґрунтовує незаконність спірного наказу тим, що не має дисциплінарного стягнення оскільки його нагороджено державною нагородою «За участь в антитерористичній операції».

З вказаними доводами погодився і суд першої інстанції.

Апеляційний суд вважає таке посилання помилковим, таким, що не ґрунтується на законі, та зазначає наступне.

Частиною 6 статті 23 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено державною нагородою, заохочено шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення або закінчився строк дії дисциплінарного стягнення.

Тобто, згідно вказаної норми, мова йде про дострокове зняття вже призначеного дисциплінарного стягнення, в той час як наказом від 12.07.2019 року №985 лише наказано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, а реалізацію цього наказу здійснено наказом відповідача від 28.10.2020 року №436 о/с, який і є предметом спору в даній справі.

Указом Президента України від 17.02.2016 року №53/2016 установлено відзнаку Президента України «За участь в антитерористичній операції» та затверджено Положення про відзнаку Президента України «За участь в антитерористичній операції».

Відповідно до копії послужного списку ОСОБА_1 за сумлінне виконання службових обов`язків нагороджено відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», підстава - Указ Президента України від 17.02.2016 року №53/2016, нагороджений 20.09.2019 року (а.с.42 на звороті).

Аналогічна інформація міститься у довідці Управління кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області від 04.11.2020 року (а.с.66).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вважається нагородженим 20.09.2019 року, а не як наполягає апелянт 17.02.2016 року, оскільки дата - 17.02.2016 року це час започаткування президентської відзнаки та на вказану дату особа взагалі могла не бути суб`єктом вказаної відзнаки.

Проте, колегія суддів зазначає, що ані дата 17.02.2016 року, ані дата 20.09.2019 року не мають значення для вирішення даної справи, оскільки дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 , як зазначалось вище, застосовано наказом відповідача №436 о/с від 28.10.2020 року, тобто після нагородження.

Натомість, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не враховано обставини стосовно дотримання відповідачем строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 22 Дисцилінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Згідно із частиною 3 статті 22 Дисцилінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

З урахуванням наведених норм виконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2019 року №985, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, повинно бути виконаним негайно, але не пізніше 12.08.2019 року шляхом видання наказу по особовому складу.

З матеріалів справи вбачається, та проти цього не заперечує відповідач, в період з 08.07.2019 року по 12.08.2019 року ОСОБА_1 перебував на лікарняних.

Крім того, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року у справі №280/3901/19, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року зупинено дію наказу ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2019 року №985 до набрання законної сили рішенням у справі №280/3901/19 або до скасування зазначеної ухвали.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2020 року ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року у справі №280/3901/19 скасовано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в період з 17.08.2020 року по 21.09.2020 року позивач перебував у відпустці, яка продовжувалась у зв`язку із перебуванням на лікуванні.

Таким чином, ОСОБА_1 після вказаного період прибув на місце проходження служби 22.09.2020 року (віторок).

Відтак, з урахуванням частини 1 та частини 3 статті 22 Дисцилінарного статуту Національної поліції України виконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 12.07.2019 року №985, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, повинно бути виконаним негайно 22.09.2020 року, але не пізніше 22.10.2020 року (п`ятниця) шляхом видання наказу по особовому складу. Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Проте, спірний наказ начальника ГУНП в Запорізькій області №436 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади видано лише 28.10.2020 року.

Оскільки дисциплінарне стягнення до позивача виконане після встановленого законом строку, то наказ по особовому складу про таке дисциплінарне стягнення належить скасуванню.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, проте вважає за необхідне на підставі статті 317 КАС України змінити мотивувальну частину рішення стосовно обґрунтування таких висновків.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі №280/8728/20 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі №280/8728/20 змінити в частині обґрунтування висновків суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак