Справа № 420/9508/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9508/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

за участю секретаря Пивовар Т.В.,

за участю сторін:

від відповідача Тарановський Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» до Головного управління ДПС в Одеський області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» до Головного управління ДПС в Одеський області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 про застосування до товариства штрафних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч гривень).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що державним органом не надано доказів наявності підстав на проведення перевірки товариства, що визначені статтею 80 Податкового кодексу України, адже в Наказі не зазначено жодних відомостей чи посилань на джерела інформації щодо порушень норм законодавства з боку платника податків.

Також представник позивача зазначає, що за результатом перевірки посадовими особами податкового органу складено акт та податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, представник позивача зауважує, що В податковому повідомленні - рішенні від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 про застосування до товариства штрафних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч гривень) зазначено, що воно складене на підставі акта перевірки №1531/15-32-09-03-12 від 15.02.2021, в той час коли у товариства є акт перевірки №1531/15-32-09-03 від 15.02.2021, в якому зазначений інший реєстраційний номер. Таким чином, на переконання позивача, податкове повідомлення - рішення від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 винесене на підставі неіснуючого акту перевірки.

Щодо суті встановлених відповідачем порушень, представник позивача вказує, що висновки відповідача про порушення місця зберігання пального базуються на акцизних та товарно-транспортних накладних, в яких місцем поставки (а не зберігання) зазначено с. Гребеники, вул. Міщенка, буд. 26. Але зазначені накладні складав не позивач і помилка допущена не з його вини. Отже зазначення у накладних невірної адреси місця поставки пального відбулось не з вини позивача, за відсутності умислу останнього, а було спричинено недбалістю постачальника та перевізника, що виключає протиправність дій платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

За твердженням представника позивача, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним рішенням про застосування фінансових санкцій.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач зазначив, що з доводами викладеними в адміністративному позові не погоджується.

Представник відповідача наполягає на тому, що наказ про проведення перевірки прийнятий правомірно з дотриманням вимог Податкового кодексу України, зазначена у пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України друга частина речення - здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, яка відділена від першої частини сполучником «а також», є окремою підставою для проведення фактичної перевірки контролюючим органом. Про обґрунтованість такої позиції свідчить також та обставина, що зазначену підставу було внесено у пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України окремим Законом України від 07.07.2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України».

Також представник відповідача щодо суті встановленого порушення вказує, що інформаційних систем (баз даних) контролюючого органу та наданих документів у період з 01.04.2020 року по 02.07.2020 року ТОВ «Айсберг» встановлено, що товариство придбало та здійснювало зберігання дизельного палива в кількості 33 654 л., в місцях зберігання, на які не було отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової перевірки), а саме за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники. вул. Міщенка, буд. 26. Зазначене підтверджується акцизними накладними, вантаж одержано ОСОБА_1 про що у свою чергу свідчить підпис та печатка ТОВ «Айсберг» у товарно-транспортних накладних. При цьому, у підприємства наявна ліцензія на право зберігання пального на іншу адресу, а не на ту, на яку було здійснено поставку дизельного палива (Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники, комплекс будівель та споруд №3).

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.03.2021 року № 4559/15-32-09-03-29 є законними, винесеним згідно із вимогами чинного законодавства та просить суд в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подана відповідь на відзив, в якій позивач підтримує адміністративний позов та доводи викладені у відзиві вважає необґрунтованими.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та витребувано у сторін додаткові письмові докази.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 09.12.2021 року представник позивача участі не приймав у зв`язку з тим, що з технічних причин, які виникли у позивача, відеоконференція не відбулась.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.12.2021 року проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов та у письмових поясненнях, в його задоволенні просив відмовити.

В судовому засіданні 09.12.2021 року проголошено вступну та резолютивну часини рішення про задоволення адміністративного позову.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Айсберг» () зареєстровано 01.04.2004 року, реєстраційний номер 0000146. Основний вид діяльності - КВЕД: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Також судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області видано ТОВ «АЙСБЕРГ» ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки):

реєстраційний номер 2000489;

дата реєстрації: 20.02.2020;

термін дії: з 21.02.2020 до 21.02.2025;

місцезнаходження: Україна, 67144, Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники, вул. Міщенка, буд. 26;

адреса місця зберігання: Україна, 67144, Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники, комплекс будівель та споруд №3, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (95000 літрів).

Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ від 29.01.2021 року №261-н «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АЙСБЕРГ» , яким відповідно до п.п. 19№.1.4 п. 19№.1 ст. 19№, п.п.19№.1.14 п.19№.1 ст. 19№, ст. 2, п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), наказано провести фактичну перевірку ТОВ «Айсберг» (), податкова адреса: Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники, вул. Міщенко, буд. 26, місце зберігання пального: Одеська область, Великомихайлівський район, с. Гребеники, комплекс будівель та споруд №3, з 04.02.2021 року, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2020 року - по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв. (а.с. 13, 14).

На підставі вказаного наказу відповідачем проведено фактичну перевірку ТОВ «АЙСБЕРГ» з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, за результатами якої складений акт від 15.02.2021 року №1531/15-32-09-03 (1531/15-32-09-03-12), в якому зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями), передбачена відповідальність згідно із ст. 17 цього Закону.

Так, податковим органом встановлено, що товариством, в порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями), ТОВ «АЙСБЕРГ» придбало та здійснювало зберігання дизельного палива (код УКТ ЗЕД ) в кількості (об`єм, обсяг) 27748 кг, в кількості (об`єм, обсяг) 33654 л., в місцях зберігання, на які не було отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме за адресою: 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, вулиця Міщенка, 26, що підтверджується акцизними накладними, вантаж одержав ОСОБА_1 про що свідчить підпис та печатка підприємства ТОВ «АЙСБЕРГ» () у ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Позивачем до Головного управління ДПС в Одеській області подано пояснення до акту перевірки від 15.02.2021 року №1531/15-32-09-03, в яких зазначено, що для ведення виробництва підприємству необхідна купівля і зберігання пального. 11.02.2020 р. отримана ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).В ліцензії вказано місцезнаходження: Великомихайлівський район, с.Гребеники, вул.Міщенка, буд.26; адреса місця зберігання: Великомихайлівський район, с.Гребеники, Комплекс будівель та споруд № 3. Загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (95 000 літрів).

Також в поясненнях зазначено, що під час фактичної перевірки головними державним ревізорами-інспекторами відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Рейдой С.Г. та Хвощинським В.М. був наданий доступ до резервуарів сумарною ємністю 95 000 літрів за адресою: Комплекс будівель та споруд № 3. За юридичною адресою: вул. Міщенка, буд.26, яка знаходиться в межах села, резервуарів для зберігання пального немає і ніколи не було, тобто факту зливу і зберігання пального неможливий.

Помилка, яка була зроблена перевізником під час оформлення документів і ттн була виправлена, так як фактичне розвантаження палива завжди проводилась за місцем знаходження резервуарів за адресою, яка вказана в Ліцензії, тобто Комплекс будівель та споруд № 3.

Також в пояснення зазначено, що позивач вважає, що не порушував ст.15 Закону від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» та до підприємства не може бути застосована відповідальність передбачена ст. 17 цього Закону, оскільки не зберігалось пальне у місці зберігання, яке не внесено до Єдиного реєстру.

На підставі акту перевірки, з урахуванням результатів адміністративного оскарження, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №4559/15-32-09-03-29 від 03.03.2021 року, яким до ТОВ «АЙСБЕРГ» застосовано штрафну санкцію у розмірі 500000,00 грн, відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року.

За результатом адміністративного оскарження, Державною податковою службою України прийнято рішення від 28.05.2021 року №12052/6/99-00-06-03-02-06, яким скаргу ТОВ «АЙСБЕРГ» залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення без змін.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновків Верховного Суду, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) та сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Тому, питання дотримання відповідачем процедури призначення перевірки є істотним для правильного вирішення справи.

Отже, суд зазначає, що рішення органів податкового контролю не можуть ґрунтуватися на матеріалах перевірок, проведених з порушенням встановлених законом підстав, а прийняті на підставі таких перевірок рішення органів податкового контролю підлягають скасуванню, дійшов обґрунтованих висновків щодо протиправності прийнятих на підставі висновків проведеної з порушенням законних підстав перевірки та їх скасування.

Разом з тим, в даній справі суд не повинен обмежуватись лише дослідженням дотримання відповідачем процедурних питань, оскільки предметом розгляду в даній справі є встановлення правомірності прийнятого відповідачем на підставі акту перевірки №1531/15-32-09-03-12 від 25.02.2021 року податкового повідомлення-рішення №4559/15-32-09-03-29 від 03.03.2021 року.

Так, пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, як зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону 481/95-ВР покладені на відповідача.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, які в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) враховуються при застосування норм права до спірних правовідносин.

Також у постанові від 05.11.2018 у справі № 803/988/17 (адміністративне провадження №К/9901/13259/18) Верховний Суд, зокрема, вказав: «… здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що приймаючи оскаржуваний наказ податковий орган діяв відповідно до норм чинного законодавства, за наявності визначених законодавством підстав ...».

Враховуючи викладене, доводи представника позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу в даному випадку є необґрунтованими, оскільки наказ відповідача містить дату його видання, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється, адреси здійснення діяльності, мету перевірки, вид перевірки, дату початку перевірки, її тривалість, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ підписаний заступником начальником ГУ ДПС у Одеській області, скріплений печатками контролюючого органу.

Щодо доводів представника позивача, що податкове повідомлення рішення від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 прийнято на підставі неіснуючого акту перевірки, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданої представником позивача копії акту фактичної перевірки ТОВ «АЙСБЕРГ» від 15.02.2021 року, у правому верхньому кутку зазначений номер акту №1531/15-32-09-03.

Разом з тим, у програмному забезпеченні Інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС реєстрація усіх актів, протоколів, висновків тощо, здійснюється у відповідному електронному журналі засобами ІТС "Управління документами", в якій також формується номер документу, відповідно до Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України №470 від 04.09.2020 року.

Так, на першій сторінці наданої представником позивача копії акту фактичної перевірки ТОВ «АЙСБЕРГ» від 15.02.2021 року в нижньому лівому кутку міститься номер зі штрихкодом та найменуванням органу, а саме №1531/15-32-09-03-12 від 15.02.2021 ГУ ДПС в Одеській області.

При цьому, саме згенерований Інформаційно-телекомунікаційною системою ДПС номер акту перевірки 1531/15-32-09-03-12 зазначений а податковому повідомленні-рішенні №4559/15-32-09-03-29 від 03.03.2021 року.

Таким чином, відомості в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні відповідають відомостям щодо реєстраційного номеру акту перевірки зазначеному в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, з огляду на що вищезазначені доводи представника позивача є необґрунтованими.

Щодо податкового повідомлення - рішення №4559/15-32-09-03-29 від 03.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що суть фактичної перевірки у спірних правовідносинах полягає у безпосередньому встановленні працівниками контролюючого органу зберігання суб`єктом господарювання пального у місці, на яке такий суб`єкт не отримав відповідної ліцензії.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481 від 19 грудня 1995 року (із змінами та доповненнями.

Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону України №481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до абзацу частини 2 статті 17 Закону України №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Тобто, зазначена норма Закону №481 чітко передбачає відповідальність за зберігання пального без наявної ліцензії.

В свою чергу, відповідно до абз. 52, 56 ст. 1 Закону України №481 місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Отже, для встановлення зберігання пального без наявності ліцензії уповноваженою особою повинно бути встановлено фактичну наявність пального у спорудах, обладнанні чи в ємностях в конкретному місці та у такого суб`єкта відсутня ліцензія на право зберігання пального в цьому місці.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки від 15.02.2021 року з інформаційних систем (баз даних) контролюючого органу та наданих документів у період з 01.04.2020 року по 02.07.2020 року, в порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями), ТОВ «АЙСБЕРГ» придбало та здійснювало зберігання дизельного палива (код УКТ ЗЕД ) в кількості (об`єм, обсяг) 27748 кг, в кількості (об`єм, обсяг) 33654 л., в місцях зберігання, на які не було отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме за адресою: 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, вулиця Міщенка, 26, що підтверджується акцизними накладними, вантаж одержав Кравцов В.В. про що свідчить підпис та печатка підприємства ТОВ «АЙСБЕРГ» () у ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Так, відповідно до інформації зазначеної в ТТН на підпуск нафтопродуктів №УЕ-00003821/1 від 17.04.2020 року, №УЕ-00007834/1 від 30.06.2020 року, №УЕ-00008042/1 від 02.07.2020 року, місцем розвантаження є: 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, вулиця Міщенка, 26, як і в акцизній накладній.

В матеріалах справи також наявні копії ТТН, в яких місцем розвантаження зазначено: 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, комплекс будівель і споруд №3.

При цьому, про те, що адреса розвантаження в товарно-транспортних накладних виправлена, позивач зазначив в своїх пояснення до акту перевірки. В поясненнях також зазначено, що позивач надав до податкового органу виправлені товарно-транспортні накладні.

В свою чергу, як обґрунтовано зазначив представник позивача, під час перевірки уповноваженими особами податкового органу не встановлено фактичної наявності палива за адресою: 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, вулиця Міщенка, 26. В акті перевірки відсутні відомості про кількість виявленого за цією адресою палива, тару в якій паливо зберігається, або будь-яких інших доказів які б беззаперечно свідчили про факт зберігання палива за цією адресою.

Між тим, абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України передбачає відповідальність саме за зберігання палива без наявної ліцензії, що передбачає фактичне його виявлення в місці зберігання.

Отже, висновок про наявність порушення Закону України №4851 за яке передбачена відповідальність в абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього закону зроблений відповідачем виключно з огляду на те, що в наданих до перевірки ТТН та акцизних накладних в графі яка передбачає зазначення місця зберігання палива зазначено юридичну адресу позивача.

В свою чергу, у позивача наявна ліцензія на право зберігання палива за адресою 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, комплекс будівель та споруд №3.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковий орган діяв не в межах повноважень та не на підставі Закону.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення податкового законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, оскільки рішення відповідачем прийнято передчасно, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Суд, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАСУ, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, вважає податкове повідомлення-рішення від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 протиправними та такими, що прийняте з порушенням вимог законодавства.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 7500,00 грн, що підтверджується квитанцією №113 від 07.06.2021 року.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ТОВ «АЙСБЕРГ» слід стягнути 7500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» до Адміністративний товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» до Головного управління ДПС в Одеський області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 03.03.2021 року №4559/15-32-09-03-29 про застосування до товариства штрафних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч гривень).

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 20.12.2021 року.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «АЙСБЕРГ» (, 67144 Одеська область, Великомихайлівський район, село Гребеники, вулиця Міщенка, 26).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя П.П.Марин