Справа № 540/845/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 540/845/21

адміністративне провадження № К/9901/44974/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №540/845/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу відповідача від 08.02.2021 №24-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу від 22.02.2021 №29-о "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Херсонській області , Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021 № 24-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити позивача на посаді начальника Скадовської ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі;

- стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

01 червня 2021 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021 № 24-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.02.2021 № 29-о "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021 № 24-о "Про звільнення ОСОБА_1 "".

Поновлено ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Скадовської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; Херсонська обл, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) з 18 лютого 2021 року.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; Херсонська обл, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 лютого 2021 року до 01 червня 2021 року включно у сумі 71978 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) грн 20 коп. з відрахуванням податків та зборів.

27 жовтня 2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року. Ухвалено у справі постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На зазначену постанову суду апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 08 грудня 2021 року.

У касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 442/61/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/14411/17, від 20 грудня року у справі № 591/3053/16-а, від 11 червня 2020 року у справі № 826/5602/16, від 29 липня 2020 року у справі № 802/3673/15-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 820/292/17, від 24 лютого 2021 року у справі № 821/358/16, від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17, від 08 травня 2019 року у справі № 06/1175/17, від 11 березня 2020 року у справі № 813/1220/16, від 30 вересня 2020 року у справі № 826/6889/17, від 25 лютого 2021 року у справі №820/292/17; від 26 травня 2021 року у справах № 140/90/20, № 260/261/20, від 17 червня 2021 року у справі № 240/455/20, від 20 вересня 2021 року у справі № 340/221/20, від 17 червня 2021 року у справі № 240/455/20, від 13 жовтня 2021 року по справі №240/10996/20, у постановах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року (справа N 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа N 21 -108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа N 21-484а14).

Проте, в касаційній скарзі, посилаючись на вказані постанови Верховного Суд позивач акцентує увагу на витягах з цих постанов, зокрема релевантних джерелах права, які застосовано судом касаційної інстанції у конкретній справі за конкретних обставин, та не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у зазначених справах, розглянутих Верховним Судом, є подібними з урахуванням предмета правового регулювання, а також умов та періодів застосування правових норм.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Отже, подаючи касаційну скаргу скаржником не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, визначеної, зокрема пунктом 1 частини другої статті 328 КАС України, а подана касаційна скарга відповідача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, посилання на постанови Верховного Суду, незгоду з рішеннями суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням позивачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме а саме позивачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначеній постанові Верховного Суду, а також покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №540/845/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова