Справа № 360/6588/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6588/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періодів роботи: з 31.12.1986 по 23.05.1990 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочим днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит»; з 12.06.1990 по 21.04.1991 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочим днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»; з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» та нездійснення перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16.09.2021 за поданою заявою;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести позивачу перерахунок страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувавши до страхового стажу на підземних роботах періоди роботи з 31.12.1986 по 23.05.1990 на посаді гірничим робітником підземним (гірником ) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит»; з 12.06.1990 по 21.04.1991 на посаді гірничим робітником підземним (гірником ) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»; з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит»;

- здійснити з 16 вересня 2021 року перерахунок і виплату пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням фактично сплачених сум (а.с.1-5).

В обґрунтування вимог зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою та пенсіонером. З 13.12.2018 Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області призначена пенсія за віком на пільгових умовах як застрахованій особі, яка працювала повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1. Позивач вважає, що розмір пенсії не відповідає гарантіям передбачених Законом України від 02.09.2008 № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

15.09.2021 на прохання позивача сервісним центром ГУ ПФУ в Луганській області №1 було видано алгоритм розрахунку трудового та пільгового стажу за списком №1 при призначенні пенсії, з якого позивач дізнався, що органом пенсійного фонду при призначені пенсії за віком на пільгових умовах, зараховано до страхового стажу 27 років 3 місяці 22 днів, до роботи за списком №1 15 років 4 місяці 18 днів.

Разом з цим відповідачем безпідставно не враховано роботи під землею з повним робочим днем 5 років 5 місяців 24 дні до пільгового стажу за Списком №1, а саме оскаржувані періоди роботи. 16.09.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою, в якій просив зарахувати до страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоди роботи з 31.12.1986 по 23.05.1990 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочим днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит»; з 12.06.1990 по 21.04.1991 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочим днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»; з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

23.09.2021 до ГУ ПФУ в Луганській області додатково для підтвердження призначення, переведення та звільнення з посад за спірні періоди із зазначення характеру та умов праці, що є підтвердженням трудової діяльності та мають бути зараховані до страхового стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, позивач надіслав копії довідок №1990 № 1991 №1992 №1988 №1989 від 17.09.2021.

25.10.2021 позивач отримав відповідь від ГУ ПФУ в Луганській області про прийняте рішення за результатами розгляду заяви відносно зарахування до страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1 певні періоди роботи та здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з якої вбачається, що зазначені періоди роботи під землею з повним робочим днем не зараховані до страхового стажу на підземних роботах за Списком №1 на підставі поданої заяви від 16.09.2021, у зв`язку з тим, що відповідач вважає недостатніми наявні записи в трудовій книжці, надані довідки вважає недійсними у зв`язку з тим, що вони видані на тимчасово окупованій території України, а відповідно не вбачає законних підстав для здійснення перерахунку призначеної пенсії відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до страхового стажу на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України вищевказаних періодів роботи, атому звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 15.11.2021 за вхідним реєстраційним номером 39689/2021 надав відзив на позовну заяву від 11.11.2021 №1200-0803-7/49803, в якому зазначив наступне (а.с.50-57).

ОСОБА_1 перебуває па обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах. Пенсія призначена згідно норм п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 3 місяці 22 дні (стаж враховано по 28.02.2017), в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 15 років 4 місяці 18 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком № 1, який визначеним «Шахта «Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит», «Шахтоуправління Ровеньківське» ДП «Ровенькиантрацит», ВП «Шахта «Космонавтів» ДП «Ровенькиантрацит», (підприємства знаходяться на неконтрольованій українською владою території), обчислено відповідно до даних по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкової о державного соціального страхування за періоди з 25.11.1999 по 31.12.2003, з 06.04.2005 по 28.05.2006, з 14.06.2006 по 25.01.2012, з 26.01.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30 09.2014, з 01.05.2015 по 28.02.2017.

Відповідач зазначив, що 16.09.2021 та 23.09.2021 позивач звернувся до управління із заявами про перерахунок пенсії у довільній формі, які зареєстровані 21.09.2021 за вх.4158/р-1200-21 та 28.09.2021 за вх.№4281/р-1200-21. Вказані заяви були розглянуті у передбачений Законом України від «Про звернення громадян» строк та листом від 20.10.2021 №4196-4281/Р-02/8-1200/21 надано відповідь з роз`ясненнями. До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи: в Шахтоуправлінні «Ворошиловське» з 31.12.1986 по 14.03.1988 в якості підземною гірника, з 15.03.1988 по 23.05.1990 в якості учня підземною прохідника і підземного прохідника та «Шахтоуправлінні ім. Ф.С. Дзержинського» з 12.06.1990 по 21.04.1991 в якості підземного прохідника у зв`язку з неможливістю визначити за записами трудової книжки постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про найменування дільниць, підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої, тощо); в ВП «Шахта Ворошиловське» ДП «Ровенькиантрацит» в якості підземного електрослюсаря з 01.01.2004 по 21.03.2005 за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків по підприємству. Згідно із Законом №1058 пільговий стаж набутий після 01.01.2004, зараховується лише за наявності даних про сплату страхових внесків. Періоди роботи: в Шахтоуправлінні «Ворошиловське» ДП «Ровенькиантрацит» з 31.12.1986 по 23.05.1990; в Шахтоуправління ім.Ф.Е. Дзержинського ВО «Ровенькиантрацит» з 12.06.1990 по 21.04.1991 зараховані як страховий стаж на загальних підставах. Крім того, відповідач зазначив, що пільговий стаж на підземних роботах зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди: з 25. 11.1999 по 31.12.2003, з 06.04.2005 по 28.05.2006, з 14.06.2006 по 25.01.2012, з 26.01.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.00.2014, з 01.05.2015 по 28.02.2017, який склав 15 років 4 місяці 18 днів. Перерахунок проведено відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Пенсію у новому розмірі 8420,34 грн та доплату за період з 13.11.2018 по 30.10.2021 у сумі 135665,43 грн буде перераховано та виплачено у листопаді 2021 року. Враховуючи вищезазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.43-44).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 07.08.1997 Ровеньківським МВ УМВС України у Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.7-8,9).

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 06.11.2018 № ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_1 (а.с.10).

13.11.2018 позивач звернувся до Біловодського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на підставі п.п.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.58).

Згідно із витягу форми РС-право позивачу призначено пенсію з 13.11.2018, загальний страховий стаж позивача складає 27 років 03 місяці 22 дні, в тому числі пільговий за Списком №1 - 15 років 04 місяці 18 днів (а.с.20).

16.09.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою, в якій просив зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи: з 31.12.1986 по 23.05.1990 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит»; з 12.06.1990 по 21.04.1991 на посаді гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочим днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»; з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» починаючи з 16.09.2021; здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 13 листопада 2018 року (а.с.23-25).

23.09.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою в додатках до якої додав довідки від 17.09.2021, якими підтверджуються вказані періоди стажу (а.с.27, 28-32).

На вищевказані звернення, відповідачем надано відповідь від 21.10.2021 №1200-0202-8/44997, в якій зазначив, що пільговий стаж роботи за Списком № 1, який визначений «Шахта «Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит», «Шахтоуправління Ровеньківське» ДП «Ровенькиантрацит», ВП «Шахта «Космонавтів» ДП «Ровенькиантрацит», (підприємства знаходяться на неконтрольованій українською владою території), обчислено відповідно до даних по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди з 25.11.1999 по 31.12.2003, з 06.04.2005 по 28.05.2006, з 14.06.2006 по 25.01.2012, з 26.01.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 28.02.2017. До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи: в «Шахтоуправлінні Ворошиловське» з 31.12.1986 по 14.03.1988 в якості підземного гірника, з 15.03.1988 по 23.05.1990 в якості учня підземного прохідника і підземного прохідника та «Шахтоуправлінні ім. Ф.Є. Дзержинського» з 12.06.1990 по 21.04.1991 в якості підземного прохідника у зв`язку з неможливістю визначити за трудовою книжкою постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про найменування дільниць, підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої, тощо); в ВП «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» в якості підземного електрослюсаря з 01.01.2004 по 21.03.2005 за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків по підприємству. Період роботи в Шахтоуправлінні «Ровеньківське» з 06.04.2005 по 28.05.2006 в якості підземного електрослюсаря на дільниці мех. цех не можливо зарахувати до стажу на пільгових умовах відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у зв`язку з відсутністю відомостей про фактично відпрацьований час на підземних роботах. За результатом розгляду пенсійної справи до стажу на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону № 345 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування періоди роботи: з 25.11.1999 по 31.12.2003, з 14.06.2006 по 25.01.2012, з 26.01.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 28.02.20173, який склав 14 років 2 місяці 25 днів.

28 вересня 2021 року до звернення щодо перерахунку пенсії надано копії довідок від 17.09.2021 за № 1988, № 1989, № 1990, № 1991, № 1992, які видані на тимчасово окупованій території України і які, відповідно до Закону № 1207, є недійсними. Тому для перерахунку пенсії вони не застосовуються. Здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345 немає законних підстав, оскільки норми Закону не виконуються (необхідний стаж - 15 років) (а.с.33-34).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача НОМЕР_3 від 12.06.1986 (а.с.11-13); кваліфікаційна книжка №19863 (а.с.14); військовий квиток Серії НОМЕР_4 (а.с.16-19); довідки від 17.09.2021 №№1190,1991,1992,1998 видані виробничим підрозділом "Шахтоуправління Ровеньківське" в м.Луганськ (а.с.28,29,30); історична довідка від 17.09.2021 №1989 видана виробничим підрозділом "Шахтоуправління Ровеньківське" в м.Луганськ (а.с.32); індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5 (а.с.108-114); накази від 08.07.2002 №223, від 30.05.2007 №814а, від 30.12.2011 №10, від 30.05.2012 №677, від 03.04.2013 №13 про атестацію робочих місць (а.с.81,82, 84, 88, 92, 97-98,99-100); лист від 09.07.2002 №6/2721, від 06.02.2008 №11/0550-33, від 26.06.2012 №11/3666-33, від 13.11.2012 №11/7071-33, від 18.12.2013 №118059-33 (а.с.83,85-88,89-91,93-96,101).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» , та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (застосовується з 1 жовтня 2017 року).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з огляду на викладене, з 01.10.2017 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 11.10.2017 застосовується редакція статті 28 Закону № 1058-ІV згідно з внесеними змінами Законом від 03.10.2017 № 2148-VIII, відповідно до абзацу третього частини першої якої встановлено:

- мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведеної норми свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону № 345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Крім того, перерахунок пенсії за нормами статті 8 Закону № 345-VI здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІV.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 1.6 Порядку № 22-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

За приписами пункту 2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Суд звертає увагу, що позивач звертаючись із заявою довільної форми від 16.09.2021 зазначив свої ідентифікаційні дані, які надають можливість ідентифікувати позивача як отримувача пенсії та в повній мірі відобразив своє волевиявлення щодо зарахування конкретних періодів стажу до пільгового й щодо перерахунку пенсії.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а страховий стаж, набутий після 01.01.2004, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дослідженням трудової книжки позивача судом встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача з 31.12.1986 по 23.05.1990 гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит» та з 12.06.1990 по 21.04.1991 гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» (а.с.11, зворотній бік а.с.11).

При цьому позивачем на підтвердження пільгового стажу надано, крім трудової книжки, довідки від 17.09.2021 №№1190,1991,1992,1998 видані виробничим підрозділом "Шахтоуправління Ровеньківське" в м.Луганськ (а.с.28,29,30); історична довідка від 17.09.2021 №1989 видана виробничим підрозділом "Шахтоуправління Ровеньківське" в м.Луганськ (а.с.32).

З цього приводу суд зазначає відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною першою статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало під контролем української влади, і таке підприємство було утворено відповідно до законодавства України.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96).

Отже, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на соціальне забезпечення не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо призначення пенсії.

Таким чином, суд враховує, що відомості вказані в наданих позивачем довідках, постановах про проведення атестації та трудовій книжці позивача є достатніми для зарахування спірного періоду до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, суд дійшов висновку про те, що до пільгового страхового стажу необхідно зарахувати періоди роботи позивача з 31.12.1986 по 23.05.1990 гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит» та з 12.06.1990 по 21.04.1991 гірничим робітником підземним (гірником) з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит».

Щодо періоду роботи з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит», то з трудової книжки позивача встановлено, що з 06.12.2000 ОСОБА_1 переведений електрослюсарем підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» та 21.03.2005 звільнений по переводу (а.с.12, зворотній бік а.с.12).

За приписами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - це орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Статтею 16 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначено, що державний реєстр створюється для забезпечення в тому числі ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

За приписами статті 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачено, які відомості містить реєстр застрахованих осіб. Зі змісту даної статті вбачається, що вказаний реєстр містить відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, в тому числі і відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про облік стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

В матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, та які підтверджують, що дійсно в спірний період з 01.01.2004 по 21.03.2005 Відособлений підрозділ «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит» не проводило сплату страхових внесків до управління за позивача, як за робітника. З даної довідки вбачається сума заробітної плати для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, несплата страхових внесків (а.с. 108-114).

При цьому відповідно до Постанов Правління ПФУ № 26-1 від 05 листопада 2009 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 25-2 від 03 грудня 2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону ( 1058-15 ), на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Індивідуальними відомостями про застраховану особу, позивача, підтверджується, що хоча роботодавець і не сплачував страхові внески за позивача проте звітував до органів Пенсійного фонду за весь період з 01.01.2004 по 21.03.2005 відносно позивача за професією за кодом ЗП3013А1, що в свою чергу відповідає положенням статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Той факт, що за вказаний період роботодавець не сплачував страхові внески, не може бути підставою для незарахування до пільгового стажу позивача вказаний період роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що трудова книжка позивача та індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5 повністю підтверджують той факт, що період роботи з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит», має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Зарахування вказаних періодів до пільгового стажу вплине і на розмір пенсії при перерахунку пенсії за нормами Закону № 345-VI

Посилання відповідача про звернення позивача із заявою невстановленого зразка, суд вважає безпідставним та зазначає.

Аналіз змісту заяви від 16.09.2021 очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а саме здійснити перерахунок пенсії позивачу за нормами Закону № 345-VI.

Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті щодо перерахунку, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 748/696/17.

З урахуванням встановлених судом обставин та відповідно до наведених вище правових норм, позивач має право на зарахування до його пільгового стажу зазначених періодів (не зарахованих), та відповідно на перерахунок призначеної пенсії за нормами Закону № 345-VI.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, суд враховуючи дискреційні повноваження відповідача щодо вирішення питання перерахунку пенсії, враховуючи встановлені обставини справи, дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту з урахування наведеного є:

- визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не розгляду та не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до поданої ним заяви від 16.09.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи з 31.12.1986 по 23.05.1990; з 12.06.1990 по 21.04.1991; з 01.01.2004 по 21.03.2005 та повторно розглянути заяву від 16.09.2021 про перерахунок пенсії на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 29.10.2021 №3 (а.с.6).

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог лише з корегуванням належного способу захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України позивачу необхідно відшкодувати 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 31.12.1986 по 23.05.1990 гірничим робітником підземним гірником з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні «Ворошилівська» ДП «Ровенькіантрацит»; з 12.06.1990 по 21.04.1991 гірничим робітником підземним гірником з повним робочім днем під землею в Шахтоуправлінні ім. Ф.Е. Дзержинського виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»; з 01.01.2004 по 21.03.2005 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду з повним робочим днем під землею у Відособленому підрозділі «Шахта Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 31.12.1986 по 23.05.1990; з 12.06.1990 по 21.04.1991; з 01.01.2004 по 21.03.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 16 вересня 2021 року про перерахунок пенсії у відповідності до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року №345-VI з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова