Справа № 520/6706/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 р.Справа № 520/6706/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 07.07.21 року по справі № 520/6706/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Харківській області № 0-2036 від 15.05.2020 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 1569,05 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Харківській області є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкове повідомлення-рішення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 є незаконним, судом неправильно застосовано норми матеріального права та вказане рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та не відповідає реальним обставинам справи. Зазначає, що податкове повідомлення рішення № 0-2036 від 15.05.2020 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 1 569,05 грн. всупереч вказаним приписам закону не містять посилання на підставу для визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також зазначає, що податкове повідомлення рішення не відповідає формі, а саме в податковій адресі платника податку зазначена невідома адреса: АДРЕСА_1 . При цьому індекс 31010 це поштовий індекс міста Корделе, штату Джорджия Сполучених Штатів Америки, а такої вулиці як «Плиточна» в місті Харкові не існує. Враховуючи той факт, що з винесене рішення ГУ ДПС у Харківській області не можливо встановити, за який саме об`єкт нерухомості був нарахований податок, то таке рішення є не обґрунтованими, не зрозумілим та неправомірними. Також вказує, що ГУ ДПС у Харківській області надає на підтвердження того, що у власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нерухомості - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна №241006797 від 19.01.2021 року. Однак треба наголосити, що у розділі «Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» довідки №241006797 від 19.01.2021 року відсутній такий об`єкт нерухомості - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , натомість у розділі «Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно» значиться такий об`єкт, при цьому відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно не можуть бути підставою для визначення об`єкту та бази податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчисленого згідно з ст. 266 Податкового кодексу України. Вказує, що згідно з інформаційної довідки №241006797 від 19.01.2021 року, наданої самим податковим органом, значиться інший об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим податковим органом, навіть якщо він вважав, що об`єкт нерухомості - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у власності ОСОБА_1 не правильно визначено базу оподаткування та застосовано пільгу з даного податку. Враховуючи наведене Отже рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у справі № 520/6706/21 не ґрунтується на засадах верховенства права, є не законним і не обґрунтованим, оскільки судом не були дослідженні докази, та не надана їм оцінка всім аргументам учасників справи. На підставі викладеного, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у справі № 520/6706/21, та прийняти нове рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтовані та безпідставні, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.; право власності набуто 15.09.2008.

У зв`язку з викладеним, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-2036 від 15.05.2020, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 1569,06 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, ОСОБА_1 подано скаргу до ДПС України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 09.02.2021 податкове повідомлення - рішення № 0-2036 від 15.05.2020 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Положеннями підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як зазначено вище, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України).

Податок за 2019 рік нараховується згідно з додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

Пунктом 2 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 встановлено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1%.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальна заробітна плата у 2019 році становила 4173 гривні.

З огляду на викладене, ставка податку, яка врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення становить 41,73 гривні.

Як зазначено вище, за правилами підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до, зокрема, до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Згідно підпункту «б» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Отже, на виконання вимог підпункту «б» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України та відповідно даних Реєстру речових прав на нерухоме майно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єктом: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м., із застосуванням пільги в розмірі 60 кв.м., що складає 1569,05 грн (97,60 - 60,00 = 37,60 кв.м. (база оподаткування). * 41,73 грн).

Відповідно пп. б) п. 266.1.2 ч. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Оскільки ОСОБА_1 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна є єдиним власником квартири загальною площею 97,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0-2036 від 15.05.2020

Щодо посилань позивача на те, що відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно не можуть бути підставою для визначення об`єкту та бази податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчисленого згідно з ст. 266 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання позивача є помилковими.

Відповідно до частини 4 ст. 334 Цивільного Кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За приписами частини 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження

Частинами 1-2 статті 13 Закону № 1952-ІV передбачено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

За приписами ч.1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1127 інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень.

Так, під час судового розгляду встановлено на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, містились дані щодо наявності майна належного позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.; право власності набуто 15.09.2008.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у частині 1 статті 13 Закону № 1952-V встановлено, що державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону №1952-ІV інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, позивач не позбавлена можливості подати, у встановленому законом порядку, запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Належних доказів внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно інформації щодо зміни власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м. на час прийняття податкового повідомлення-рішення позивачем не надано.

При цьому, представник позивача зазначаючи про відсутність належних доказів які дають підстави для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019р. прямо не зазначає що дане майно не є власністю позивача.

Тобто фактично, те що ОСОБА_1 на праві власності належить квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м. не заперечується.

Щодо посилань позивача на те, що у розділі «Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» довідки №241006797 від 19.01.2021 року відсутній такий об`єкт нерухомості - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , натомість у розділі «Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно» значиться такий об`єкт, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання не впливають на вирішення справи по суті та жодним чином не свідчать про неправомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки як вже було зазначено вище та вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.; право власності набуто 15.09.2008.

Щодо посилань позивача на те, що згідно з інформаційної довідки №241006797 від 19.01.2021 року, наданої самим податковим органом, значиться інший об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 дані про який не були враховані під час прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення, у зв`язку з чим зазначений у відзиві податкового органу розрахунок не відповідає дійсності, в ньому не правильно визначено базу оподаткування та не застосовано відповідної пільги у визначеному розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.

Згідно розрахунку податку на об`єкт житлової нерухомості за 2019 р., який наведено в відзиві на позовну заяву відповідачем, під час розрахунку податку було застосовано пільги у вигляді зменшення бази оподаткування до 60 кв. метрів.

Застосування пільги у вигляді зменшення бази оподаткування у розмірі 180 кв. метрів в даному випадку, з урахуванням площі квартири за адресою: АДРЕСА_2 не є можливим.

Фактично позивач не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням посилається на те, що під час нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік відповідачем було враховано лише квартиру та не враховано житловий будинок.

Проте дані посилання не свідчить про безпідставність нарахованих позивачу податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 266.7.3 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Проте, позивач із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, виявлення розбіжностей між даними, здійсненого податковим органом, не звертався .

При цьому, посилаючись на неправомірність проведеного розрахунку позивач не вказує що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019р. нарахованого оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням є завищеним.

Колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням того, що дані об`єкти, які належать позивачу (квартира та житловий будинок) знаходяться в м. Харків, в разі донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019р. на житловий будинок та застосування пільг у вигляді зменшення оподаткування розмір нарахованого податку позивачу лише збільшиться.

Відповідно дані посилання позивача не свідчать про реальне порушення його прав оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням.

Щодо посилань позивача на те, що разом із оскаржуваним рішенням податковим органом не надіслано розрахунок суми податкового повідомлення - рішення, суд зазначає наступне.

Доводи позивача щодо відсутності розрахунку податкового органу за спірними податковими повідомленнями-рішеннями є такими, що фактично не свідчать про допущення контролюючим органом порушень під час видання спірних у даній справі податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пп. 58.1.1 п. 58.1 ст. 58 ПК України у податковому повідомленні- рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.

Оскаржуване позивачем у даній справі податкове повідомлення-рішення має всі реквізити, передбачені положеннями статті 58 Податкового кодексу України, яка не передбачає безумовного обов`язку контролюючого органу додавати до кожного податкового повідомлення-рішення розрахунок податкового зобов`язання.

Як встановлено під час розгляду справи, оскаржуване рішення винесене на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Колегія суддів зазначає, що відсутність розрахунку до оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення - рішення не є безумовною підставою для його скасування та не свідчить про безпідставність нарахованих податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення позивача до контролюючого органу за розрахунком, або з метою проведення звірки, коригування нарахованої суми за податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Крім того, в відзиві на позовну заяву відповідачем наведено розрахунок податку за об`єкт житлової нерухомості за 2019р.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що в оскаржуваному рішенні не вказано інформації про об`єкт оподаткування, оскільки в податковому повідомлення - рішенні № 0-2036 від 15.05.2020 вказано період за який нараховується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 2019 рік та зазначено суму - 1569,00 грн та зазначено адресу місця реєстрації позивача.

При цьому, базу оподаткування взято на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого.

З матеріалів справи вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік нараховано саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.

Щодо посилань позивача на помилки в податковому повідомленні - рішенні, що воно не відповідає формі, а саме в податковій адресі платника податку зазначена невідома адреса, поштовий індекс, а такої вулиці як «Плиточна» в місті Харкові не існує, колегія суддів зазначає наступне.

Вказані помилки ніяким чином не змінюють змісту, суті та форми вказаного рішення, як і не спростовує факту наявності у позивача ОСОБА_1 на праві власності квартир за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 97,6 кв.м.

З урахуванням вищенаведеного доводи позивача щодо неправомірності податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Харківській області № 0-2036 від 15.05.2020 є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 по справі № 520/6706/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 20.12.2021 року