Справа № 320/13549/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року справа №320/13549/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Київській області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 246237,37 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 246237,37 грн., який виник у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов`язань, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, якими відповідачу визначені суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій за несплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, військового збору та податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 246237,37 грн.

Податковий орган зазначає, що податковий борг відповідачем у добровільному порядку не сплачено, у зв`язку з чим просить стягнути вказаний податковий борг у примусовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №320/13549/20 без проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду також запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи, шляхом надсилання ухвали суду про відкриття провадження на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку отримав 12.01.2021, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.08.2014, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з даними ІД «Податковий блок» фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з 04.08.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області (Бориспільське управління, Яготинська державна податкова інспекція (Яготинський район) (а.с. 34-35).

Згідно з довідкою про наявний борг з податків і зборів, збір за якими контролюється Головним управлінням ДПС у Київській області, станом на 30.07.2020 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 має податковий борг в розмірі 246237,37 грн. (а.с.10-11).

Як вбачається з матеріалів справи, даний борг виник у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов`язань, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, якими відповідачу визначені суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій за несплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, військового збору та податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 246237,37 грн.

Так, судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області в період з 23.07.2018 по 27.07.2018 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 27.08.2018 року, за результатами якої складено акт №656/10-36-13-04/ НОМЕР_1 від 03.08.2018 (далі - акт перевірки) (а.с.19-28).

В акті перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 наступних вимог законодавства:

- п. 44.6. ст. 44 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI платником податку не надано жодних документів для проведення перевірки, про що складено відповідний акт;

- п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI ФОП ОСОБА_1 занизив чистий дохід за період з 01.01.2015 по 27.07.2018 на загальну суму 567110,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 104052,50 грн.;

- п.2 ч.1 ст. 7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р., ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 27.08.2018 занижено ЄСВ на загальну суму 41623,32 грн., а саме за 2015 рік на 41623,32 грн.;

- п.187.1 ст. 187 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI ФОП ОСОБА_1 не включив до обсягів доходу суму 57827,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 11565,00 грн.;

- п.296.3 ст.296 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI, встановлення порушення а саме: не подані податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за травень та червень місяці;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI, встановлено заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 567110,00 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 8506,55 грн.

Акт перевірки №656/10-36-13-04/ НОМЕР_1 від 03.08.2018 направлений на адресу відповідача та отриманий ним особисто 04.08.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняті наступні документи:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.08.2018 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 130065,63 грн., з яких сума за податковими зобов`язаннями складає 104052,50 грн. та сума за штрафними (фінансовими) санкціями 26013,13 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 17.08.2018 року, яким до відповідача застосовані штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за ненадання документів для проведення перевірки у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.08.2018 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 10633,31 грн., з яких сума за податковими зобов`язаннями складає 8506,65 грн. та сума за штрафними (фінансовими) санкціями 2126,66 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.08.2018 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 14456,25 грн., з яких сума за податковими зобов`язаннями складає 11565,00 грн. та сума за штрафними (фінансовими) санкціями 2891,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 17.08.2018 року, яким до відповідача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 340 грн.;

- рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 12487, 00 грн.

Податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2018 №, №, , №, № та рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску направлені на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням, яке повернуто на адресу контролюючого органу із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33).

Відтак сума податкового боргу у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов`язань, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових санкцій від 17.08.2018 №, №, , №, № та рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного складає 246237,37 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.75.2 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Пунктом 77.2 ст.77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Пунктом 77.4 ст.77 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до абз.1-2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.6 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п.86.3 ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Пунктом 86.8 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Щодо підстав виникнення податкового боргу на підставі податкових повідомлень-рішень № від 17.08.2018 року та № від 17.08.2018 року суд зазначає таке.

Так, в акті перевірки зазначено, що позивачем відповідачем порушено п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI із змін. та доповненнями, що призвело до заниження чистого доходу за період з 01.01.2015 по 27.07.2018 на загальну суму 567110,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 104052,50 грн.

Також позивачем занижено чистий оподаткований дохід від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 567110,00 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 8506,55 грн.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України).

Згідно з п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що нарахування податковим органом позивачу на підставі податкових повідомлень-рішень від 17.08.2018 року № та № грошового зобов`язання є обґрунтованим.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 17.08.2018 року, судом встановлено таке.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги п.187.1 ст.187 ПКУ, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 11565,00 грн.

Відповідно п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Як зазначено в акті перевірки дохід, отриманий ФОП ОСОБА_1 формувався від надання послуг з перевезення вантажів. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 08.06.2015 було надано таких послуг на суму 573000,00 грн. (без ПДВ), ПДВ в сумі 114600,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідачем задекларовано податкових зобов`язань з ПДВ в загальній сумі 20139,00 грн.

В результаті перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено не включення до обсягів доходу суму 57827,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 11565,00 грн.

Таким чином податкове повідомлення-рішення № від 17.08.2018 року прийнято податковим органом обґрунтовано.

Щодо рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 12487, 00 грн., судом встановлено таке.

В акті перевірки зазначено, що в порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 2 статті загальнообов`язкове (далі - Закон №2464) позивачем занижено базу нарахування єдиного соціального внеску (занижено чистий оподатковуваний дохід), на загальну суму 41623,32 грн.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 7 Закону №2464, з урахуванням меж максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, на загальну суму грн., в тому числі за 2015 року на 88264,00 грн., в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті за 2015 рік на загальну суму 32627,08 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: 2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем було подано до контролюючого органу декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік та відомості, відображені в звіті про суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, в результаті чого за період з 01.01.2015 по 08.06.2015 р. занижено ЄСВ на загальну суму 41623,32 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 17.08.2018 року, суд зазначає таке.

На підставі п. 296.3 статті 296 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI із змін. та доповненнями платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Перевіркою встановлено не подання податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за травень та червень місяці.

Щодо пені, нарахованої у зв`язку з простроченням сплати грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість, суд зазначає таке.

Відповідно до п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Згідно з п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається зі зворотного боку інтегрованої картки платника відповідача за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб , військового збору та податку на додану вартість відповідачу було нараховано пеню у сумі 91619, 03 грн. (а.с.13-18).

Оскільки, відповідачем відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була застосована процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових санкцій від 17.08.2018 №, №, , №, № та рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд приходить до переконання, що визначені контролюючим органом грошові зобов`язання та застосовані штрафні санкції разом із пенею в розмірі 246237, 37 грн., є узгодженими та у зв`язку з несплатою мають статус податкового боргу.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, у випадку визначення податкового (грошового) зобов`язання органом ДПС граничним днем сплати буде десятий робочий день, що настає за днем отримання платником відповідного податкового повідомлення-рішення.

Отже, грошові зобов`язання, визначені в податковому повідомленні-рішенні, яке не було оскаржено в установленому законом порядку, є узгодженими податковими зобов`язаннями, які у зв`язку із несплатою у встановлені терміни перетворюються у податковий борг.

Згідно з вимогами підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Положенням пункту 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України позивачем було складено податкову вимогу форми "Ф" від 12.10.2018 за №124819-51 на суму 246237,37 грн., яка була направлена на адресу відповідача, проте повернута на адресу контролюючого органу із відміткою поштового відділення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 12).

На час розгляду справи податкова вимога не оскаржена та не відкликана.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про погашення податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень форми про застосування фінансових санкцій від 17.08.2018 №, №, , №, № та рішення від 17.08.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, що є предметом стягнення або спростування його наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в сумі 246237,37 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів сплати у добровільному порядку грошового зобов`язання за штрафними санкціями за несплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, військового збору та податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 246237,37 грн.

У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 246237,37 грн. (двісті сорок шість тисяч двісті тридцять сім грн. 37 коп.) в рахунок погашення податкового боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 17.12.2021.

Суддя Кушнова А.О.