Справа № 200/5644/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року справа №200/5644/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участі представника відповідача Біловол В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року (повне судове рішення складено 09 липня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/5644/21 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Сервіс» (далі - ТОВ «Альфа-Сервіс») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області), в якому просило:

- визнати протиправними дії щодо неприйняття у квітні 2021 року уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати), якою зменшено податкове зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати) за період з серпня по грудень 2014 року в сумі 28 545,11 грн;

- зобов`язати прийняти уточнюючу декларацію з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати), якою зменшено податкове зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати) за період з серпня по грудень 2014 року в сумі 28 545,11 грн;

- зобов`язати відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника податків з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати), щодо земельної ділянки, що розташована на території м. Донецька за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом внесення до неї змін зменшення податкового зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати) у розмірі 28 545,11 грн.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Альфа-Сервіс» посилалось на те, що, починаючи з 14.04.2014, позивач звільнений від сплати за землю (орендної плати) з юридичних осіб, оскільки земельна ділянка, розташована на непідконтрольній території, у зв`язку з чим заборгованість по цьому виду податку відсутня. Також вважало, що за відсутності обов`язку сплати основного податкового зобов`язання, відповідно у податкового органу відсутні підстави для нарахування пені.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт наголошує, що уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати), якою зменшено податкове зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати) за період з серпня по грудень 2014 року в сумі 28 545,11 грн подана позивачем у 2021 році, що є поза межами встановленого строку, визначеного ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності уплатника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього ПК України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Відповідно до індивідуальній картки податків станом на 28.05.2021 наявний податковий борг в сумі 28 447,55 грн, що сформувався за рахунок не сплати узгодженого податкового зобов`язання платником податку за 2014 рік, згідно податкового розрахунку земельного податку № від 06.02.2014.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ТОВ «Альфа-Сервіс» зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 21959273) і знаходилося за адресою: 83055, Донецька область, м. Донецьк, вул. Університетська, 18, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серія А00 №302253.

Відповідно до копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Альфа-Сервіс» від 13.10.2020, вирішено змінити місцезнаходження позивача на наступне: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 57.

З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 62 від 19.10.2020 випливає, що позивач змінив місцезнаходження на наступне: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 57.

Відповідно до копії договору оренди земельної ділянки від 12.12.2003, який зареєстровано приватним нотаріусом в реєстрі за № 5774, Виконавчий комітет Донецької міської ради надав позивачу в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0981 у Ворошиловському районі м. Донецька.

25 жовтня 2013 року між позивачем і Донецької міської радою укладено договір № 4/6480 щодо користування вказаною земельною ділянкою.

7 лютого 2014 року позивач подав податкову декларацію з плати за землю (орендна плата) за 2014 рік, якою нараховано 68 508,18 грн орендної плати зі сплатою по 5709,01 грн щомісяця з січня по листопад 2014 року і 5709,07 грн у грудні 2014 року. Зазначено код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ .

У наступному позивач подав уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата) за 2014 рік від 05.04.2021, якою зменшено податкове зобов`язання з орендної плати на 28 545,11 грн за рахунок не нарахування орендної плати за серпень - грудень 2014 року. Зазначено код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ .

Також позивач звернувся до ГУ ДПС у Донецькій області із заявою, якою просив прийняти уточнюючу податкову декларацію, здійснити перерахунок податкового боргу шляхом зменшення податкового зобов`язання з плати за землю на 28 545,11 грн і відобразити відповідні зміни в інтегрованій картці платника податків.

ГУ ДПС надали позивач повідомлення від 07.04.2021 № 11543/6/05-99-04-09 про відмову в прийнятті податкової звітності, а саме зазначеної уточнюючої податкової декларації від 05.04.2021, у зв`язку порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: відповідно до ст. 48 і ст. 49 ПК України податкові декларації повинні містити достовірні значення обов`язкових реквізитів «код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ», відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України при подання уточнюючої податкової декларації повинні враховуватися строки давності, визначені ст. 102 ПК України.

До суду наданий витяг з інтегрованої картки платника податків ТОВ «Альфа-Сервіс» з орендної плати за землю (ККДБ 13050200), з якої випливає, що станом на 30.08.2014 у позивача була переплата з орендної плати за землю в розмірі 97,56 грн, яка була врахована в рахунок платежу за серпень 2014 року. Станом на 31.01.2015 і на 31.12.2020 наявна недоїмка з орендної плати за землю в розмірі 28 447,55 грн за серпень 2014 року грудень 2014 року (з урахуванням часткового погашення на суму 97,56 грн за рахунок наявної переплати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 2 ПК України передбачено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Пунктом 7.3 ст. 7 ПК України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), у редакції, чинній по 07.06.2016, було встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 6 Закону № 1669-VII станом на момент подання уточнюючої декларації має наступну редакцію «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.».

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Пунктом 3 ст. 11 Закону № 1669-VII передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Донецьк Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинена Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Донецьк Донецької області.

Крім того, місто Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджено Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085.

У постанові від 21.02.2019 у справі № 805/2398/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до ПК України.

Поруч з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Окрім того слід відзначити, що статтею 6 Закону № 1669-VII, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. <…>

Отже, у періоді липень 2014 року грудень 2014 року позивач був звільнений від сплати орендної плати за землю на підставі ст. 6 Закону № 1669-VII, оскільки здійснював діяльність на земельних ділянках на території проведення антитерористичної операції і на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 у справі № 805/220/17-а про стягнення податкового боргу, який виник на підставі самостійно узгоджених грошових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельну ділянку на території проведення антитерористичної операції, зазначив, що відсутність обов`язку сплати податкового зобов`язання виключає утворення податкового боргу.

Отже, ураховуючи наведені висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що питання подання позивачем уточнюючих декларацій з метою зменшення податкових зобов`язань з орендної плати за землю не впливає на те, що ТОВ «Альфа-Сервіс» не повинно їх сплачувати в силу приписів ст. 6 Закону № 1669-VII.

Пунктом 87.9 ст. 87 ПК України передбачено, що в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте, слід зазначити, що контролюючим органом було здійснено спрямування коштів у сумі 97,56 грн на погашення податкового боргу з орендної плати землю за ті періоди, коли позивач не повинен був сплачувати цей податок (за серпень 2014 року).

Пунктом 48.4 ст. 48 ПК України передбачено, що в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ.

Відповідно до Класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України код належить Ворошиловському району м. Донецька Донецької області.

Відповідно до п.49.11 ст.49 ПК України в разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: 49.11.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; 49.11.2. у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

При цьому, зі змісту пп. 49.12.2 пп. 49.12 ст. 49 і п. 56.1 ст. 56 ПК України випливає, що платник податків має право оскаржити відмову контролюючого органу в прийнятті податкової декларації.

Згідно з п. 50.1 ст.50 ПК України в разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця; з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що в повідомленні ГУ ДПС від 07.04.2021 № 11543/6/05-99-04-09 і у відзиві на позовну заяву відсутнє обґрунтування щодо недостовірності значення реквізиту «код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ». При цьому, зазначений в уточнюючій декларації від 05.04.2021 код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ відповідає розташуванню земельної ділянки позивача (Ворошиловський район м. Донецька Донецької області).

Отже, правильним є висновок місцевого суду, що відповідачем не доведено правомірність відмови в прийнятті податкової декларації з підстав достовірності/не достовірності вказаного реквізиту.

Також безпідставним є посилання відповідача на пропуск позивачем строку подання вказаної уточнюючої декларації, оскільки, з огляду на приписи пп. 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, до жовтня 2020 року зупинявся відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 року за № 321/35943, визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ вказаного Порядку метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Пунктом 1 підрозділу 1 розділу ІІ вказаного Порядку встановлено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Суд вважає, що у позивача наявний законний інтерес щодо правильного відображення в ІКП стану його розрахунків за податковими зобов`язаннями, у тому числі оскільки на підставі цих відомостей до цього можуть застосовуватися передбачені законодавством заходи впливу і стягнення.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі № 200/5644/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 21 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук