Справа № 520/11633/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 р. Справа № 520/11633/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 р. (ухвалене суддею Кухар М.Д.) по справі № 520/11633/21 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської обласної прокуратури, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо перерахунку та виплати позивачу заробітної плати з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №6-р/2020 від 26.03.2020 р. на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; визнати незаконною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо перерахунку і виплати позивачу середнього заробітку з дати зарахування до списків військовослужбовців військової частини 15.10.2020 р. в розмірі, обчисленому відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплатити позивачу заробітну плату з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-р/2020 від 26.03.2020 до 15.10.2020 р. на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплачувати позивачу середній заробіток з дати зарахування до списків військовослужбовців військової частини 15.10.2020 р. в розмірі, обчисленому відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 р. позов задоволено, а саме: визнано незаконною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо перерахунку та виплати позивачу заробітної плати з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №6-р/2020 від 26.03.2020 р. на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; визнано незаконною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо перерахунку і виплати позивачу середнього заробітку з дати зарахування до списків військовослужбовців військової частини 15.10.2020 р. в розмірі, обчисленому відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; зобов`язано Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплатити позивачу заробітну плату з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-р/2020 від 26.03.2020 р. до 15.10.2020 р. на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат; зобов`язано Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплачувати позивачу середній заробіток з дати зарахування до списків військовослужбовців військової частини 15.10.2020 р. в розмірі, обчисленому відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України Про прокуратуру", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Чернігівської області з листопада 2002 року по даний час.

З 15.10.2020 р. та на даний час позивач виконує військовий обов`язок в складі Військової частини НОМЕР_1 із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку в органах прокуратури Чернігівської області, відповідно до вимог ст. 119 КЗпП України.

Водночас, заробітна плата і середній заробіток позивачу нараховувались та виплачувались відповідачем за період з 26.03.2020 р. по 15.10.2020 р. не відповідно до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», тобто, виходячи з окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням відповідних надбавок та доплат, а на підставі постанов Кабінету Міністрів України (в тому числі № 505 від 31.05.2012 р.) в значно нижчому розмірі, ніж встановлений спеціальним законом.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не доплатив йому заробітну плату, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 прийнято 26.03.2020 р., у зв`язку з чим право позивача на отримання заробітної плати виникає з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, а саме з 27.03.2020 р.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України Про прокуратуру від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Частиною 1 статті 81 Закону № 1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону № 1697-VII, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Законом України № 113-ІХ від 19.09.2019 р. Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (в подальшому Закон України № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019 р., запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України Про прокуратуру 1697-VІІ від 14.10.2014 р., зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ).

Пунктом 66 вказаного Закону № 113-ІХ частину 3 статті 81 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, починаючи з 25.09.2019 р. (дата набрання чинності Закону № 113-ІХ), отримання прокурорами посадового окладу у розмірі, встановленому ст. 81 Закону № 1697-VІІ, пов`язано з набуттям ними статусу прокурорів окружної прокуратури, чому в свою чергу мало передувати переведення до таких окружних прокуратур, після проходження відповідної атестації.

Крім того, проведення атестації прокурорів визначено на законодавчому рівні як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що оплата праці прокурорів, які до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури відповідно, працювали в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах або військових прокуратурах, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, якою на час виникнення спірних відносин була постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури із урахуванням відповідних змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 р. та № 1013 від 09.12.2015 р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України № 113-ІХ є чинним, неконституційним не визнавався, а тому підлягає застосуванню в спірних відносинах.

Доказів прийняття рішення про успішне проходження атестації позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Водночас ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла в період з 26.03.2020 р. не містить в собі положень, які б визначали розмір посадового окладу для працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур.

Відповідно, з відновленням дії ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» правове становище позивача залишилося незмінним.

Єдиною нормою закону, яка регулює питання оплати праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур є абз. 3 п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні» положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який, свою чергу, передбачає, що оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Отже, у період з 26.03.2020 р. відповідач під час нарахування і виплати позивачу заробітної плати та інших виплат керувався постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач діяв правомірно та відповідно до вимог абз. 3 п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та не порушив право позивача на оплату праці.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 р. по справі № 520/11633/21 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін