Справа № 200/4055/21
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 р. Справа№200/4055/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2021 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернулась до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул.Центральна, 13) про визнання протиправним та скасування рішення №7212 від 25.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії, визнання протиправною бездіяльність щодо неврахування висновку Великої Палати Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020 при розгляді заяви від 25.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву від 09.12.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, із зарахуванням: до страхового стажу періоду отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009 року по 13.09.2009 року; до страхового стажу періоду навчання за 1987-1988 роки; до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 27.06.1988 року по 02.11.1998 у якості телефоніста, зобов`язання прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що досягнувши 50-річного віку вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213). Позивачка послалася на те, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення КСУ № 1-р/2020), яким зміни до п. «б» ст. 13 Закону № 1788 щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213, були визнані неконституційними.

Проте відповідач відмовив їй у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку (55 років), посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148), яким, зокрема, підвищено вік виходу на пенсію на пільгових умовах на 5 років.

Крім того, відповідачем не зараховано до страхового стажу період отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009р. по 13.09.2009р. та період навчання за 1987р.- 1988р. Вважає, що відповідач таким чином порушує його право на отримання пенсії.

13 квітня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву.

06 травня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначає, що питання призначення позивачу пенсії мало вирішуватися на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до приписів якої позивач набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення віку 55 років, підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Крім того, до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009р. по 13.09.2009р., зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.06.1988, так як надано сканкопію зроблену з ксерокопії трудової книжки, що суперечить вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005р. №22-1. Не зараховано також період навчання з 1987 року по 1988 рік, так як не надано сканкопії диплома або уточнююча довідка.

Рішенням пенсійного органу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки станом на день звернення вона не досягла пенсійного віку 55 років, визначеному в п.2ч.2 ст.114 Закону №1058

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 (Пз/9901/32/20).

Ухвалою від 03 грудня 2021 року поновлено провадження у справі №200/4055/21-а.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул.Центральна, 13) є суб`єктом владних повноважень основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

04.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою від 25.11.2020р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення №7212 про відмову в призначенні пенсії від 25 листопада 2020 року.

Своє рішення пенсійний орган обґрунтував наступним.

За наданими документами та на підставі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж складає 28 років 00 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 10 років 00 місяців 04 дні.

До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009р. по 13.09.2009р., зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.06.1988р., так як заявницею надано сканкопію, зроблену з ксерокопії трудової книжки, що суперечить вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005р. №22-1. Не зараховано також період навчання з 1987 року по 1988 рік, так як не надано сканкопії диплома або уточнююча довідка.

Вирішено відмовити ОСОБА_1 , так як заявниця не досягла необхідного пенсійного віку відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 набуде в 55 років.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з рішенням, вона може бути оскаржена до вищого органу або у судовому порядку.

Вважаючи рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 50 років, страховий стаж становив 28 років 00 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком № 2 10 років 00 місяці 04 дні, що відповідає вимогам п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та є достатнім для висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Наведене вище свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії з підстав недосягнення 55 річного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, оформленої рішенням відповідача № 7212 від 25.11.2020р.

Щодо не зарахування період навчання з 1987 року по 1988 рік, так як не надано сканкопії диплома або уточнююча довідка, суд зазначає наступне.

Згідно з відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , позивач проходив навчання в Кіровоградському середньому професійно-технічному училищу №9 у період з 01.09.1987р. по 01.06.1988р.

Вказане також підтверджується дублікатом диплому НОМЕР_3 від 02 березня 2017 року.

Судом встановлено, що підставою для не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу є те, що позивачем при зверненні до пенсійного органу не надано копію диплома про проходження навчання.

Суд зазначає, що коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється відповідно до Порядку.

Крім того, приймаючи документи, орган, який призначає пенсію перевіряє:

- правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта і документам про стаж;

- зміст і належне оформлення наданих документів;

-копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, за наявності сумнівів має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 638/18467/15а.

В даному випадку, Пенсійний фонд не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження періоду навчання позивача.

З огляду на те, що у відповідача відсутні підстави для не зарахування періоду навчання в Кіровоградському середньому професійно-технічному училищу №9 з 01.09.1987р. по 01.06.1988р., оскільки відомості до трудової книжки позивача внесені на підставі диплома НОМЕР_3 від 02 березня 2017 року, копію якого відповідач мав витребувати від позивача для належного оформлення наданих документів.

Щодо не зарахування до страхового стажу період отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009р. по 13.09.2009р., зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.06.1988р., так як заявницею надано сканкопію, зроблену з ксерокопії трудової книжки, що суперечить вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005р. №22-1, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача. Судом, в свою чергу, також не встановлено будь-яких виправлень або помилок у записах трудової книжки.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення повинні бути виконані чітко, акуратно, відповідними чорнилами. Запис у трудовій книжці про звільнення завіряється печаткою і підписом. Записи повинні відповідати оригіналам наказів або розпоряджень та мати чітке формулювання чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт Кодексу законів про працю.

При прийнятті документів для призначення пенсії органом Пенсійного фонду звертається особлива увага як на записи періодів роботи, так і на підстави їх проведення, тобто наявність номерів наказів, дат їх видачі. Крім цього, до уваги береться правильність записів прізвища, ім`я та по батькові й їхня подальша зміна. Якщо в трудовій книжці є виправлення, то вони мають бути завіреними в установленому порядку. Відсутність номера та дати видачі наказу про прийняття (звільнення) з роботи, переведення на іншу роботу (особливо це стосується посад, які дають право на пільгову пенсію) або ж виправлення в цих записах, проведених в невстановленому порядку, є підставою для відмови в зарахуванні відповідних періодів до стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при наданні трудової книжки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

З огляду на викладене, рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №7212 від 25 листопада 2020 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за норами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії та не зарахування періодів роботи до пільгового та страхового стажу, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції та не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №7212 від 25 листопада 2020 року.

Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №7212 від 25 листопада 2020 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 повторно розглянути заяву від 25.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із зарахуванням до страхового стажу періоду отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009 року по 13.09.2009 року; періоду навчання за 1987-1988 роки з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову в частині, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням викладеного, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 454 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2-15,19-21,72-79,90,94,122,123,132,159-161,164,192-194,224-228,241-247,255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул.Центральна, 13) про визнання протиправним та скасування рішення №7212 від 25.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії, визнання протиправною бездіяльність щодо неврахування висновку Великої Палати Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у рішенні по справі №1-5/2018 (746/15) №1-р/2020 при розгляді заяви від 25.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву від 25.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, із зарахуванням: до страхового стажу періоду отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009 року по 13.09.2009 року; до страхового стажу періоду навчання за 1987-1988 роки; до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 27.06.1988 року по 02.11.1998 у якості телефоніста, зобов`язання прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №7212 від 25.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул.Центральна, 13) повторно розглянути заяву від 25.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із зарахуванням до страхового стажу періоду отримання допомоги в центрі зайнятості з 11.05.2009 року по 13.09.2009 року; періоду навчання за 1987-1988 роки з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволення решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вул.Центральна, 13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20 грудня 2021 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.А. Мозговая