Справа № 200/17455/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 грудня 2021 р. Справа №200/17455/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Ушенко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

визнати бездіяльність щодо поновлення пенсії протиправною і дискримінаційною, визнати протиправними і дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії, викладене в листі відповідача від 05.08.2021 вих. № 9112-10297/М-15/8-0500/21, та визнати протиправними і дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію;

зобов`язати поновити виплату пенсії з 01.08.1999 на вказаний нею банківський рахунок з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

стягнути кошти в сумі 100000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними і дискримінаційними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії.

Як вбачається з позовної заяви, її підписано ОСОБА_2 як представником позивача. На підтвердження повноважень представника до позовної заяви додано ксерокопію довіреності від 10 червня 2021 року, виданої ОСОБА_1 у місті Хайфа, Ізраїль, на право представництва її інтересів, та ксерокопію аркушу (окремо), на якому проставлений апостиль від 20 червня 2021 року. Ці ксерокопії, в тому числі і апостилю, засвідчені підписом Вадима Меламеда.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6, 8, 9 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі статтею 13 цього Закону документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 №2933-III, Україна приєдналася до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (вчинена в Гаазі 5 жовтня 1961 року; далі - Гаазька Конвенція).

Згідно зі статтею 1 Гаазької Конвенції, ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Відповідно до статей 2, 3, 4 Гаазької Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, що може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 Конвенції апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Гаазька Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з Ізраїлем, яка також є країною-членом Конвенції.

Тож для цілей прийняття складеної в Державі Ізраїль довіреності, як документа, що підтверджує повноваження представника, та звільнення її від процедури легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Копія довіреності на представництво інтересів у суді, що видана ОСОБА_1 на ім`я, зокрема, ОСОБА_3 , не відповідає вимогам частини 9 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України та статтям 3, 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, оскільки не містить штампу апостиля та не легалізована в установленому законом порядку.

До позову долучено ксерокопію апостилю, вчиненого на окремому аркуші з перекладом, офіційність якого не завірена у встановленому порядку.

Відтак, суд прийшов до висновку, що долучені до позовної заяви ксерокопії довіреності від 10.06.2021 та апостилю від 20.06.2021, які всупереч вимогам частини 5 статті 59 КАС України завірені особисто Вадимом Меламедом, не є належними документами, що підтверджують повноваження представника позивача на ведення справи в суді та здійснення від імені позивача його процесуальних прав та обов`язків.

За змістом статей 55 - 60 КАС України сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку. Повноваження представника фізичної особи можуть підтверджуватись, зокрема, довіреністю, виданою цією фізичною особою, або копією такої довіреності, засвідченою у встановленому законом порядку чи підписом судді.

Статтею 160 КАС України визначено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і повинна бути підписана позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позов не підписано особою, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, - повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя С.В. Ушенко