Справа № 520/8863/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р. Справа № 520/8863/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 27.07.21 по справі № 520/8863/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі за текстом також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ним позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату позивачеві доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1248 годин, а саме: за листопад 2015 року - 0 годин, грудень 2015 року - 58 годин, січень 2016 року - 62 години, лютий 2016 року - 64 години, березень 2016 року - 64 години, квітень 2016 року - 58 годин, травень 2016 року - 56 годин, червень 2016 року - 38 годин, липень 2016 року - 64 години, серпень 2016 року - 56 годин, вересень 2016 року - 64 години, жовтень 2016 року - 26 годин, листопад 2016 року - 46 годин, грудень 2016 року - 24 години, січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 32 години, березень 2017 року - 34 години, квітень 2017 року - 46 годин, травень 2017 року - 64 години, червень 2017 року - 32 години, липень 2017 року - 32 години, серпень 2017 року - 34 години, вересень 2017 року - 38 годин, жовтень 2017 року - 32 години, листопад 2017 року - 64 години, грудень 2017 року - 24 години, січень 2018 року - 32 години, лютий 2018 року - 48 годин;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату позивачу індексацію його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді індексації його грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді індексації його грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати, а також щодо стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2019 у справі № 159/1615/17, та рішення Харківського окружного адміністративного суду, зазначив, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Вказує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Також просить змінити оскаржуване судове рішення та стягнути з відповідача судові втрати на оплату правової допомоги адвоката за складення процесуальних документів в сумі 4000,00 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - лейтенант поліції Бабін Віктор Олександрович з листопада 2015 року і по час судового розгляду перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до інформації щодо несення служби в нічний час ОСОБА_1 , загальна кількість годин, відпрацьованих позивачем у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, складає 1248 години.

На рапорт позивача від 16.02.2021 відповідачем листом № 6682/41/5/05-2021 від 26.03.2021 повідомлено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні. Також повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 внесено зміни до пункту 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Також, з наявних в матеріалах копій розрахункових листів позивача вбачається, що до листопада 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, а з листопада 2017 року по лютий 2018 року включно індексація нарахована та виплачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення за відповідні періоди, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію, суд першої інстанції, з огляду на обставини того, що оплата за несення позивачем служби у нічний час та індексація грошового забезпечення за спірний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату суми компенсації втраченої частини доходів є передчасною.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення у частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходу у вигляді індексації його грошового забезпечення з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

З приводу позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити доплату за несення позивачем службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, суд першої інстанції зазначив таке.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі - Постанова), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З наявних матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 позивач відпрацював 1248 години у нічній час, за листопад 2015 року - 0 годин, грудень 2015 року - 58 годин; січень 2016 року - 62 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 64 годин, квітень 2016 року - 58 години, травень 2016 року - 56 години, червень 2016 року - 38 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 64 годин, жовтень 2016 року - 26 години, листопад 2016 року - 46 годин, грудень 2016 року - 24 годин; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 32 годин, березень 2017 року - 34 годин, квітень 2017 року - 46 години, травень 2017 року - 64 годин, червень 2017 року - 32 годин, липень 2017 року - 32 годин, серпень 2017 року - 34 години, вересень 2017 року - 38 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 64 годин, грудень 2017 року - 24 години, січень 2018 року - 32 години, лютий 2018 року - 48 годин.

Також, суд першої інстанції врахував наявну в матеріалах справи відповідь на рапорт позивача, в якій зазначено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року відсутні, та дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснювати доплату за службу у нічний час, водночас, станом на час звернення до суду вказаних виплат проведено не було.

За таких обставин, ураховуючи встановлений факт відпрацювання позивачем у період з 07 листопада 2015 року по 02 лютого 2018 року 1248 годин у нічній час та з огляду на відсутність оплати за вказану службу у нічний час, що суперечить п. п. 3 п. 5 Постанови та п. 11 Розділу II Порядку, суд першої інстанції дійшов висновку, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України допущена протиправна бездіяльність щодо виплати на користь позивача грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, та як наслідок, про наявність підстав для зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Щодо нарахування та виплати позивачу індексації суд першої інстанції зазначив таке.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про національну поліцію".

За приписами статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно ст. 2 Закону № 1282, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення згідно з ст. 4 Закону № 1282 проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1282 підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року № 1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Порядок № 1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

З наявних у матеріалах справи розрахункових листів, судом першої інстанції встановлено, що позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 (а.с. 11 - 17).

З огляду на викладене та враховуючи вищенаведені правові норми, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачу виплата індексації грошового забезпечення здійснюється з листопада 2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ним ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 28.02.2018 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 28.02.2018 не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції у цій частині також ураховано висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013, а також правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20.

Відносно позовних вимог про зобов`язання Департамента патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі також - Закон № 2050-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001 за № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З огляду на те, що на час розгляду справи доплата за несення позивачем служби у нічний час та індексація грошового забезпечення за спірний період позивачу не нараховані та не виплачені, колегія суддів зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за спірний період, за наявності якої можлива виплата суми компенсації, а отже такі вимоги є передчасними.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 29.11.2021 у справі № 466/9253/17, яка враховується колегією суддів з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, відповідно до яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.01.2019 у справі № 159/1615/17, колегія суддів не бере до уваги з наведених вище підстав.

Посилання позивача на необхідність врахування висновків, викладених у рішеннях Харківського окружного адміністративного суду, колегія суддів не бере до уваги в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що позивач має право на отримання компенсації при виплаті відповідачем заборгованості за недоплаченими сумами основного доходу (доплати за службу у нічний час та індексації грошового забезпечення).

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги від 19.05.2021, згідно з п. 3 якого, вартість послуг за даним договором складає (з розрахунку 1 год роботи адвоката коштує 500 грн.): первинна консультація клієнта - 1 година - 500 грн; аналіз судової практики - 3 години - 1500 грн; підготовка та подача позовної заяви - 4 години - 2000 грн. Разом вартість послуг за даним договором складає - 4000 (чотири) тисячі гривень.

Також, матеріали справи містять Акт надання послуг професійної правничої допомоги від 19.05.2021, відповідно до якого визначено, що на виконання умов Договору позивач прийняв послуги на суму 4000 грн.

Окрім цього, позивачем надано квитанцію про сплату 4000,00 грн згідно з договором про надання правової допомоги від 19.05.2021.

Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 1000,00 грн, з огляду на те, що ця справа є справою незначної складності, та часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що аналіз судової практики та підготовка позовної заяви до суду є фактично однією послугою адвоката, яка включає в себе правовий аналіз первинних документів, обрання належного способу захисту прав та підготовку позовної заяви до суду, а отже, дійшла висновку, що підтвердженими витратами позивача на правничу допомогу, яка здійснена представником позивача за договором про надання правової допомоги від 19.05.2021 є сума 2500 грн (надання консультації - 500,00 грн, підготовка позовної заяви до суду - 2000,00 грн).

Враховуючи викладене, не надання заперечень відповідачем щодо зменшення розміру на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача 2 500,00 грн.

Судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн (4 000,00 грн 2 500,00 грн) не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/1109/20.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене вище, враховуючи частину четверту статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 139 КАС України судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити абзац 7 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 по справі № 520/8863/21, виклавши його в такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 по справі № 520/8863/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич