Справа № 288/2099/21
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/2099/21
Провадження № 2-а/288/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань Колодяжної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сич Вікторії Василівни, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сич Вікторії Василівни (далі відповідач -1), Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі відповідач -2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначає, що 12 листопада 2021 року відповідачем ОСОБА_2 було винесено постанову серії БАА № 001468 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на нього було накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративних правопорушень за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, за те що він керував автомобілем марки «ВАЗ 211010» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , в смт. Попільня по вулиці Героїв Майдану, за залізничним переїздом здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимогу дорожнього знаку 3.23 ПДР «Поворот ліворуч заборонено». Також зазначено, що на даному транспортному засобу номерний знак був прикритий металевою сіткою та не працювала задня підсвітка номеру, чим порушив п. 2.9 в ПДР України та після зупинки поліцейським транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б. ПДР України.

Позивач вважає, що зазначена постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Під час винесення постанови поліцейський Сич В.В. взагалі не розібралась із ситуацією, яка сталась та належним чином не дослідила всіх обставин справи.

Позивач вказує, що поліцейським порушені вимоги ст.ст. 245, 280, 279 КУпАП. Також не надано позивачу можливості скористатись професійною правничою допомогою захисника, працівники поліції не надали доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до даної постанови позивач керував автомобілем на якому не працювала задня підсвітка номерного знаку та номерний знак був прикритий металевою сіткою, чим порушено вимоги п. 2.9 в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

З вказаним правопорушенням позивач не згоден, оскільки перед початком руху позивач перевірив і забезпечив технічно справний стан свого автомобіля, зокрема впевнився, що всі світлові прилади працюють, є справними та номерний знак освітлений.

Посилання інспектора на відсутність освітлення номерного знаку не відповідає дійсності та не підтверджено належними доказами.

Щодо встановлення металевої сітки на номерний знак позивач вказує, що він дійсно 12 листопада 2021 року керував автомобілем у якого номерні знаки були чистими і сітка, яка була прикріплена на них, дозволяла чітко прочитати символи номерного знака з відстані 20 м. Інспектором поліції не було вжито жодних заходів, по отриманню доказів, котрі свідчили б про провину позивача, не проведено замір 20-метрової відстані вже зупиненого автомобіля. Тобто поліцейський на власний розсуд припустив, що відстань із якої він не побачив номерного знаку, саме цього авто, є менша ніж дозволена 20 м та виніс вказану постанову.

Сам по собі факт наявності сітки на номерному знаку не свідчить про порушення правил дорожнього руху, за умови, що номерний знак можливо ідентифікувати з відстані 20 метрів.

Отже, в оскаржуваній постанові, не зазначені відомості про наявність доказів які б беззаперечно свідчили про порушення позивачем вимог п. 2.9 в ПДР України.

Щодо порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.23 ПДР України «Поворот ліворуч заборонено» то з вказаним порушенням позивач не згоден, оскільки вимоги дорожнього знаку 3.23 ПДР України він не порушував. Того дня позивач дійсно керував автомобілем у вечірній час доби, в районі залізничного переїзду, але ним не було здійснено маневру повороту ліворуч в зоні дії дорожнього знаку 3.23 ПДР України. Отже, правила дорожнього руху позивачем порушені не були.

Крім того, позивач вказує, що під час зупинки поліцейськими транспортного засобу, ним була увімкнена аварійна світлова сигналізація, таким чином він не порушив п. 9.9 б ПДР України.

Отже, відповідач при винесені постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєні правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 001468 від 12 листопада 2021 року відносно нього за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ухвали суду від 18 листопада 2021 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сич Вікторія Василівна в судове засідання не заявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно розносної книги місцевої кореспонденції Попільнянського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2021 року за № 878.

25 листопада 2021 року через канцелярію суду з Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області за № 5895/217/01-2021 надійшли матеріали про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП, вчинені 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 , а саме: фотознімок номерного знаку та відеодиск /а.с. 17-19/.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, 16 грудня 2021 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з відеодиском та фотознімком на якому зафіксований державний номерний знак автомобіля позивача. У даному відзиві просить розгляд справи здійснювати без участі їх представника, у задоволенні даного позову відмовити в повному обсязі /а.с. 28-36/.

В судовому засіданні оглянуто відеодиск з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, з якого вбачається, що 12 листопада 2021 року, у вечірній час, працівники поліції під час чергування перебувають у службовому автомобілі, поряд з залізничним переїздом у смт. Попільня. З даного відеозапису вбачається рух автомобілів через залізничний переїзд, проте ідентифікувати автомобіль позивача на відео неможливо, і доказів того чи автомобіль позивача повертав ліворуч у зоні дії знаку поворот ліворуч заборонено, даний відеозапис не містить. Також з відеозапису вбачається, як працівники поліції підійшли до автомобіля і спілкуються з водієм, при цьому на відео чітко видно, що водій увімкнув аварійну світлову сигналізацію і під час спілкування аварійна світлова сигналізація була увімкнена. Працівники поліції оглядали зовнішній вигляд автомобіля позивача та виявили, що на державному номерному знаку автомобіля прикріплена сітка. Працівники поліції складають постанову відносно позивача, повідомляють його які він вчинив адміністративні порушення та роз`яснюють порядок оскарження даної постанови.

Згідно частини 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 КАС України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву з додатками та оглянувши відеодиск, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України. органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області сержантом поліції Сич Вікторією Василівною винесено постанову серії БАА № 001468 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі згідно якої ОСОБА_1 12 листопада 2021 року в смт. Попільня по вулиці Г.Майдану, Житомирської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211010» д.н.з. НОМЕР_1 та порушив вимогу дорожнього знаку 3.23 «Проїзд ліворуч заборонено» за залізничним переїздом повернув ліворуч, номерний знак закритий металевою сіткою та не працювала задня підсвітка номерного знаку, під час зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі і ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 125 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого статтями 125, 126 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 122, статтею 125 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 122, статтею 125 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В постанові вказано на порушення позивачем частини 6 статті 121 КУпАП, а саме: керував автомобілем з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію.

Як вбачається з частини 6 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з буквального змісту даної норми, відповідач повинен був встановити та зафіксувати, що на номерному знакові, який встановлений на транспортному засобі позивача, встановлений предмет, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, та на підтвердження цього надати належні та допустимі докази.

На підтвердження вчиненого позивачем вказаного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського та фотознімок.

Дослідивши вказаний відеозапис та фотознімок, суд дійшов висновку, що сітка, яка була прикріплена на номерний знак автомобіля позивача, дозволяє чітко ідентифікувати номерний знак. При цьому відповідачем не надано жодного доказу, що символи номерного знаку неможливо визначити з відстані 20 метрів.

Крім того, фотознімок, наданий працівниками поліції, зроблений не з 20 м відстані, в той час як п. 2.9 «в» ПДР України, передбачає що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Отже, на даному фотознімку чітко видно автомобіль із закритою сіткою номерного знаку, проте з цього фото можливо без труднощів встановити номерний знак автомобіля марки «ВАЗ 211010» д.н.з. НОМЕР_1 .

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28.10.2019 року, у справі № 161/7041/17.

Відповідно частини 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи та наданий працівниками поліції відеозапис не містять доказів, що позивач здійснив поворот ліворуч в зоні дії дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», крім того, позивач вказує, що він не здійснював маневру поворот ліворуч.

Згідно статті 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується на порушення ним п. п. 2.9 «в», 9.9 «б» та вимогу дорожнього знаку 3.23 ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пункт 9.9 «б» ПДР України передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується також на порушення ним вимоги дорожнього знаку 3.23 ПДР України.

Наказовий знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено». Забороняється поворот ліворуч транспортних засобів. При цьому розворот дозволяється.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено статею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача, однак відповідачами ніяких конкретних доказів вини ОСОБА_1 , крім фотознімка та відеозапису, які не містять доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, не надано.

Про це мало бути відомо відповідачам, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачам і які відповідачі отримали, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідачі, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з`явились в суд і не довели свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідачі при такій своїй поведінці погодились з вимогами позивача.

Будь-яких інших доказів, крім вищевказаних, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 12 листопада 2021 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 122, статтею 125 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17 - К/9901/32368/18).

Як свідчать матеріали справи, при винесенні постанови в справі про адміністративні правопорушення інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області сержантом поліції Сич В.В. не були з`ясовані ці обставини.

Крім того, відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачами всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 5 статті 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За змістом частини 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач ОСОБА_2 в такий спосіб визначений законом не діяла, доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно було порушено Правила дорожнього руху України та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами частини 6 статті 121, частини 1 статті 122 та статті 125 КУпАП до суду не надала.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, викладені вище обставини у їх системному зв`язку свідчать, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 121, 122, 125, 245, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сич Вікторії Василівни, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 001468 від 12 листопада 2021 року винесену поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області сержантом поліції Сич Вікторією Василівною про застосування до ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 122, статтею 125 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 122, статтею 125 КУпАП - закрити.

Стягнути з Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області (13501, смт. Попільня, вулиця Фомічова, 6, Житомирської області) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 454 гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник