Справа № 440/6115/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6115/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якого просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області присвоїти ОСОБА_1 статус "Ветеран Національної поліції" з моменту відмови в даному статусі від 02.02.2021, видати відповідне посвідчення та нагрудний знак установленого зразка, передбачені діючим законодавством України.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

23 червня 2021 року позивачем надано до суду документи, якими усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 14 червня 2021 року, зокрема, надавши до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, оформленої відповідно до частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі, із зазначенням змісту позовних вимог щодо предмета спору, а саме, в частині бездіяльності відповідача, яку позивач просить визнати протиправною разом з копією такої позовної заяви для направлення відповідачеві. Позовні вимоги такої позовної заяви викладені у наступній редакції:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран Національної поліції», яке відповідає зразку посвідчення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 925 «Про посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Національної поліції».

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області видати ОСОБА_1 безстрокове посвідчення «Ветеран Національної поліції», яке відповідає зразку посвідчення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 925 «Про посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Національної поліції».

В обґрунтування своїх вимог позивач наголошував, що за результатами розслідування нещасного випадку згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 11.08.2015, за формою Н-5 від 20.05.2016 (далі Акт Н-5), та акту про нещасний випадок №1 за формою Н-1 від 20.05.2016 (далі Акт - Н-1), у відповідності до абз. 2 п. 3.10. Порядку №1346, нещасний випадок стався при виконанні службових обов`язків. Згодом, а саме 18.01.2021 за допомогою ДУ «Урядовий контактний центр» у порядку статті 40 Конституції України позивач звернувся до Полтавської обласної державної адміністрації з зверненням про присвоєння йому статусу «Ветерана Національної поліції», видачі відповідного посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран Національної поліції". Проте отримав лист від ГУНП в Полтавській області від 02.02.2021 з вих. №ГЛ-21 про відсутність підстав для встановлення статусу ветерана Національної поліції ОСОБА_1 , вмотивований тим, що пунктом 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" не передбачено надання статусу "Ветеран Національної поліції" особам, інвалідність яких настала внаслідок травми. Вважаючи таку підставу необґрунтованою, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19 липня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що, зокрема, набуття громадянином України статусу ветерана Національної поліції за пунктом 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" можливе за наявності таких умов: звільнення в запас або у відставку відповідно до законодавства України та встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій. Натомість інвалідність позивачу встановлена внаслідок травми /а.с. 68-71/.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року вирішено закрити підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09:00 23 листопада 2021 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26. В судове засідання викликати учасників справи.

18 листопада 2021 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

23 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача.

Керуючись вимогами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

18.01.2021 за допомогою ДУ «Урядовий контактний центр» у порядку статті 40 Конституції України, статті 1 Закону України «Про звернення громадян», посилаючись на норми пункту 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ОСОБА_1 звернувся до Полтавської обласної державної адміністрації з зверненням про вирішення питання щодо надання йому відповідного посвідчення з врученням нагрудного знака «Ветеран Національної поліції» /а.с. 75-76 т.1/.

Листом від 02.02.2021 № ГЛ-21/покц, ГЛ-25/покц відповідачем повідомлено позивачу, що пунктом 2 статті 5 Закону, не передбачено надання статусу «Ветеран Національної поліції» особам, інвалідність яких настала внаслідок травми. В зв`язку з чим надати заявнику посвідчення та нагрудний знак «Ветеран Національної поліції» немає підстав /а.с. 77-78 т.1/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі - Закон України № 203/98-ВР) встановлений статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально - виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04.08.2006 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року по 30.09. 2020 року - службу в Національній поліції України /а.с. 58 т.1/.

11.08.2015 року під час виконання службових обов`язків ( АДРЕСА_1 ) оперуповноваженого СКМСД Київського РВ ПМУ УМВС Глушка С.М. було травмовано.

Актом розслідування нещасного випадку, складеного комісією відповідача за формою Н-5 від 20.05.2015 року (дату « 2015» рік зазначено в відповідному документі), встановлено, що нещасний випадок з позивачем трапився при виконанні службових обов`язків, внаслідок нападу гр. ОСОБА_2 /а.с. 21-23 т.1/. За результатами розслідування нещасного випадку складено Акт за формою Н-1 №1 «Про нещасний випадок» від 20.05.2016 року з аналогічним висновком /а.с. 24-26 т.1/.

Організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи регламентована Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 року № 285, зареєстрованим в Мінюсті України 28.04.2017 року за № 559/30427 (далі Положення № 285 в редакції, що була чинною на час оформлення свідоцтва про хворобу позивача №284/С від 17.09.2020р.).

Підпунктом 3 п. 3 розділу 1 Положення № 285 визначено, що основними завданнями ВЛК є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу).

Розділом VI Положення № 285 «Проведення лікарської експертизи поліцейським» встановлено, що лікарська експертиза поліцейським здійснюється в порядку та з урахуванням вимог, зазначених у розділі III цього Положення (п. 1).

За наявності у поліцейського поранення, травми (їх наслідків) підрозділ кадрового забезпечення надає ВЛК акт про нещасний випадок, складений за встановленою формою відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 року № 1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за № 83/7404 (зі змінами) (далі - Акт про нещасний випадок), а в необхідних випадках - висновок службового розслідування (п. 3).

Колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу (п. 13).

Особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу (п. 14).

За розпорядженням УКЗ ГУНП в Полтавській області позивач пройшов медичний огляд.

Відповідно до п. 1 розділу VIII Положення № 285 «Постанови військово-лікарських комісій» за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Підпунктом 2 п. 9 розділу VIII Положення № 285 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських приймаються у таких формулюваннях - «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції.

Підпунктом 3 п. 1 розділу IX Положення № 285 унормовано, що постанови ВЛК, прийняті за результатами лікарської (військово-лікарської) експертизи, записуються щодо поліцейських, військовослужбовців за результатами медичного огляду - до Акта медичного огляду, Довідки або Свідоцтва про хворобу, медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, Книги (журналу) обліку документації ВЛК, в інших випадках - до Книги протоколів засідань ВЛК (додаток 16) та Постанови (додаток 17).

При проведенні лікарської чи військово-лікарської експертизи особам, які перебувають на стаціонарному обстеженні (лікуванні) в закладі охорони здоров`я МВС, за наявності в ньому госпітальної ВЛК, складається Свідоцтво про хворобу або Довідка, залежно від рішення комісії (п. 2 розділу IX Положення № 285).

Відповідно до п. 21 розділу Ш Положення № 285 у разі незгоди особи, що проходила медичний огляд, із постановою штатної ВЛК, вона може оскаржити її у ЦВЛК, яка визначає за необхідності порядок додаткового обстеження та повторної лікарської (військово-лікарської) експертизи.

Як убачається із Свідоцтва про хворобу позивача ОСОБА_1 № 248/С від 17.09.2020 року /а.с. 27 т.1/, а саме, - п. 11 «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва», М(ВЛ)К визначила: "Наслідки закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку (11.08.2015), у вигляді перивентрикулярного лейкоареозу головного мозку, помірної зовнішньої гідроцефалії, гіпертензійно-лікворного синдрому з лікворно-динамічними кризами (19.08.2020р., 26.08.2020р., 27.08.2020р.), стійкого вистибулоатактичного синдрому, стійкого цефалгічного синдрому, розсіяної органічної симптоматики, астено-невротичного синдрому - ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків" /а.с. 27 т.1/.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 29.09.2020 року №427 о/с позивача 30.09.2020 року було звільнено з слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління.

Згідно з п. 20 розділу VIII Положення № 285 причину інвалідності звільнених зі служби осіб установлюють медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв).

Згідно довідки серії АВ №0032737 до акта огляду Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України з 05.11.2020 року позивачу ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків /а.с. 29 т.1/.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України № 203/98-ВР, ветеранами органів внутрішніх справ та ветеранами Національної поліції визнаються громадяни України, зокрема, особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Відповідно до постанови КМ України "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції" від 7 листопада 2018 року № 925, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран Національної поліції" поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1601.

Як зазначено в п. 3 постанови КМ України від 30.08.1999 № 1601, підставою для видачі відповідного посвідчення і вручення нагрудного знака є: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій - для осіб, зазначених у пункті 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Тобто, в розумінні вказаних правових норм набуття громадянином України статусу ветерана органів внутрішніх справ та ветерана Національної поліції для осіб, зазначених у пункті 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" можливе за наявності таких умов: звільнення з військової служби в запас або у відставку та встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Суд наголошує, що 30.09.2020 наказом ГУНП в Полтавській області від 29.09.2020 № 427 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління за п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) /а.с. 105 т.1/. Тобто в наказі про звільнення позивача не зазначено, що його звільнено з військової служби в запас або у відставку.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серія АВ № 0032737 ОСОБА_1 з 05 листопада 2020 року визнано особою з інвалідністю ІІ групи в зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків /а.с. 116 т.1/.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі Постанова № 1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до пункту 12 Постанови № 1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Пунктом 26 Постанови № 1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є:

загальне захворювання;

інвалідність з дитинства;

нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);

професійне захворювання;

поранення, контузії, каліцтва, захворювання:

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;

- одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання;

- одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період;

- пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав;

- пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

- одержані внаслідок політичних репресій;

- пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;

- одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності);

-поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення;

захворювання:

- отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

- пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Як зазначалося судом, з матеріалів справи вбачається, що Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" видано позивачу свідоцтво про хворобу №284/С від 17 вересня 2020 року, у пункті 11 (Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) якого за результатами медичного огляду ОСОБА_1 комісія дійшла висновку: "Наслідки закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку (11.08.2015), у вигляді перивентрикулярного лейкоареозу головного мозку, помірної зовнішньої гідроцефалії, гіпертензійно-лікворного синдрому з лікворно-динамічними кризами (19.08.2020р., 26.08.2020р., 27.08.2020р.), стійкого вистибулоатактичного синдрому, стійкого цефалгічного синдрому, розсіяної органічної симптоматики, астено-невротичного синдрому - ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків" /а.с. 27 т.1/.

При цьому суд наголошує, що положеннями п. 27 Постанови № 1317 встановлено, що підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

обмеження самообслуговування II ступеня здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до навчання II ступеня нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до орієнтації II ступеня здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до спілкування II ступеня здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

Виходячи з аналізу пунктів 26 та 27 Постанови № 1317 суд наголошує, що травма як причина встановлення інвалідності особі виокремлена законодавцем та не є тотожною з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, у тому числі пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю.

Тобто, МСЕК, зазначаючи в довідці до акту огляду МСЕК серії АВ № 0032737 причину встановлення інвалідності ОСОБА_1 "Травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків" не знайшла підстав для визнання причинами такої інвалідності позивача поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а також не зазначила, що це пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, як це зазначено в пункті 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та в пункті 3 постанови КМ України від 30.08.1999 № 1601.

Виходячи з вищевикладеного та з огляду на досліджені судом обставини і докази, суд доходить висновку, що позивачем не було надано відповідачу належних документів в підтвердження наявності в позивача статусу, визначеного в 2 статті 5 Закону України № 203/98-ВР та в постанові КМ України від 30.08.1999 № 1601, а відтак встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача стосовно протиправності відмови Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо встановлення статусу ветерана Національної поліції ОСОБА_1 .

Суд зазначає про відсутність у нього повноважень для встановлення кваліфікуючих ознак ушкодження здоров`я позивача ОСОБА_1 , оскільки вирішення цих питань віднесено до компетенції ВЛК або МСЕК. Суду ж позивач не надав належних документів, які б посвідчували ту обставину, що на час звернення до відповідача, встановлений йому рішеннями М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» і МСЕК діагноз змінено.

Щодо тверджень позивача про необхідність присвоєння йому статусу Ветерана Національної поліції із посиланням на те, що іншим особами, які служили орієнтовно в той самий період при настанні інших нещасних випадках, відповідачем було присвоєно вказаний статус, то суд визнає їх неналежними, оскільки вони не стосуються предмету спору і суд позбавлений можливості приймати рішення на користь позивача, виходячи із вказаних міркувань, наведених позивачем, що іншим особам відповідачем у свій час при настанні інших нещасних випадків було присвоєно статут Ветерана Національної поліції, а також з урахуванням того, що зазначенні обставини присвоєння вказаного статусу не позивачу, а іншим особам, в межах даної справи, виходячи із підстав та предмету спору, не підлягають встановленню судом.

Щодо інших подібних та аналогічних звернень позивача до відповідача, які ним долучалися до матеріалів справи, то вони судом не беруться до уваги, оскільки межі та предмет спору визначенні в позовній заяві, виходячи саме із звернення позивача із заявою від 18.01.2021 року та відмовою відповідача від 02.02.2021 року, а інші звернення позивача, які подані ним до відповідача після отримання оскаржуваної відмови та підчас розгляду справи в суді не стосуються його звернення від 18.01.2021 та відмови від 02.02.2021 та не є належними та допустимими доказами у справі, що розглядається.

У разі незгоди позивача із відмовами відповідача, які надані йому на його інші звернення, поданні під час розгляду даної справи в суді, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом з посиланням на відповідні звернення та відмови.

Згідно з ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 139 КАС України, витрати зокрема і на правничу допомогу не підлягають до відшкодування.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 83, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 40108630) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський