Справа № 465/3029/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 465/3029/21 пров. № А/857/21120/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивача Цибака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 465/3029/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенанта поліції Авєршина С.С. про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дзендзюри С.М. в м. Львові Львівської області 11.10.2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач 1), поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенанта поліції Авєршина С.С. (далі відповідач 2), в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, в оскарженій постанові невірно зазначено дату рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом. На час винесення оскаржуваної постанови постанова суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом не набрала законної сили, тому що рішення апеляційного суду, який переглядав дану постанову ухвалене значно пізніше.

Відповідач 1 та 2 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Позивач, відповідачі були належним чином, відповідно до вимог частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися.

Після оголошеної у судовому засіданні 16 грудня 2021 року перерви представник позивача у судове засідання не з`явився.

Згідно положень частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14.04.2021 року інспектором патрульної поліції Авєршиним С.С. винесено постанову серії ЕАН № 4065097 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача про те, що він 14 квітня 2021 року о 00:50:46 у м. Львові по вул. Науковій, 1, керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом, а саме будучи позбавленим права керування Личаківським районним судом м. Львова від 05.11.2020 року терміном на один рік, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування. Даною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Також судом встановлено, що відносно позивача 24.12.2020 року Личаківським районним судом м. Львова винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Дана постанова Личаківського районного суду м. Львова була залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.06.2021 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що на час винесення оскаржуваної постанови ЕАН № 4065097 від 14 квітня 2021 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року. Невірне зазначення дати постанови суду про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є помилкою, яка не впливає на правильність винесеного щодо позивача рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 2 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про залишення постанови без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Статтею 291 КУпАП передбачено набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили

Відповідно до частини четвертої статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Апелянт посилається на те, що ним було оскаржено постанову Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 до Львівського апеляційного суду.

Дана постанова Личаківського районного суду м. Львова була залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.06.2021 року, а тому не набрала законної сили станом на 14.04.2021 року.

Апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що станом на винесення оскаржуваної постанови (14.04.2021 року) постанова Личаківського районного суду від 24.12.2020 року оскаржена в апеляційному порядку не була, а відтак у посадової особи, яка винесла оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були наявні підстави для висновку, що постанова від 24.12.2020 року, якою позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, набрала законної сили.

Львівським апеляційним судом дія постанови Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 не зупинялася. Питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішено Львівським апеляційним судом тільки 23.06.2021 року в постанові, якою постанову Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року залишено без змін.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови ЕАН № 4065097 від 14 квітня 2021 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року.

Крім того, оскаржуючи постанову ЕАН № 4065097 від 14 квітня 2021 року до Франківського районного суду м. Львова, позивач в позовній заяві обґрунтовував свої вимоги виключно неправильним зазначенням дати постанови Личаківського районного суду м. Львова про позбавлення права керування транспортними засобами позивача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що помилкове зазначення такої дати не свідчить про наявність підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки факт керування його транспортним засобом за умови позбавлення його права такого керування доведений матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 жовтня 2021 року у справі № 465/3029/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 20.12.2021