Справа № 263/11531/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року справа №263/11531/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 р. у справі № 263/11531/21 (головуючий І інстанції Соловйов О.Л., повне судове рішення складено 11.10.2021р. в м. Маріуполь Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №1528 від 02.09.2021, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №1528 від 02.09.2021, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради щодо ОСОБА_1 (а.с. 3-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради №1528 від 02.09.2021, та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 43-44).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що укладання договору про утримання закріпленої території з ПП «ПФ «Август» є обов`язком позивача, який необхідно виконати. Також зазначає, що фотодокази містять дату та підпис посадової особи, яка склала протокол, а також при розгляді справи на засіданні адміністративної комісії та в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що дана огорожа відноситься до підприємства та територія за нею є прилеглою, але посилався на те, що вона не прибирається з 1996 року (а.с. 45-49).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 02.09.2021 року №1528 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та накладено стягнення у розмірі 1700 грн. (а.с. 10).

Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №001755 від 09.08.2021 року, за те, що ОСОБА_1 не здійснено прибирання території, прилеглої до підприємства від побутового сміття по АДРЕСА_1 , що є порушенням п.п.11.1 п.11 Правил благоустрою території Маріупольської міської територіальної громади, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №8/8-707 від 30.06.2021 (а.с. 11).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно статті 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, статтею 152 КУпАП.

Статтею 152 КУпАП встановлена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів у вигляді накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 11.1 п.11 Розділу ІІІ Правил благоустрою території Маріупольської міської територіальної громади, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 8/8-707 від 30.06.2021 (далі за текстом «Правил благоустрою») підприємства на власній та закріпленій території повинні здійснювати весь комплекс робот, спрямований на постійне підтримання чистоти і порядку, забезпечуючи постійне прибирання сміття, побутових відходів, бруду, опалого листя, снігу, що забезпечує утримання об`єкту благоустрою та прилеглої території.

Поняття «прилегла територія» визначено за п.10.18 Правил благоустрою, як територія яка межує із об`єктом благоустрою або спорудою, розташованою на об`єкті благоустрою по його периметру.

Розділом VІІ Правил благоустрою, визначені розміри меж утримання прилеглої до підприємства території, яка становить 20 м від межі земельної ділянки та до проїзної частини вулиць або до межі суміжних власників або землекористувачів.

Пункт 2 розділу VІІ Правил благоустрою, передбачає, що розмір меж прилеглої території, що підлягає обов`язковому утриманню у належному стані, визначається шляхом укладення договору з районною адміністрацією на утримання об`єкту благоустрою у належному стані.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на укладення договору керівником підприємства із районною адміністрацією на визначення меж прилеглої території, яка підлягає обов`язковому утриманню у належному стані.

Доводи апелянта, що укладання договору про утримання закріпленої території з ПП «ПФ «Август» є обов`язком позивача, який необхідно виконати, колегія суддів не приймає, оскільки не укладення договору зазначеного виду не є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, за ст. 154 КУпАП.

Щодо доводу апелянта, що фотодокази містять дату та підпис посадової особи, яка склала протокол, суд зазначає наступне.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Фотодокази, наявні в матеріалах справи, які містять дату та підпис посадової особи, на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові в частині захаращення прилеглої до ПП «ПФ «Август» території, не містять в собі будь-які виміри з приводу місця розташування вказаного сміття, а отже неможливо встановити дотримання межі прилеглої території, яка повинна утримуватись ПП «ПФ «Август». Також, не можливо визначити певну місцевість, де припущено захаращення території.

Щодо до доводів апелянта, що при розгляді справи на засіданні адміністративної комісії та в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що дана огорожа відноситься до підприємства та територія за нею є прилеглою, але посилався на те, що вона не прибирається з 1996 року, колегія суддів зазначає.

Визнання позивачем себе винним у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правильність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Інших належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закрито провадження у справі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 р. у справі № 263/11531/21 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 р. у справі № 263/11531/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 21 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко