Справа № 440/2002/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 р.Справа № 440/2002/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, по справі № 440/2002/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

10.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким (з урахуванням уточнень) просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про списання сум недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а у випадку нарахування пеню та/або штрафні санкції за період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року;

- визнати протиправними вимоги ГУ ДПС у Полтавській області від 23.11.2018 року № Ф-3728-50У та від 14.06.2019 року № Ф-3728-50У та зобов`язати відповідача прийняти рішення про списання таких сум за період з 01.01.2017 року по останній день місяця припинення підприємницької діяльності позивача на підставі п. 915 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто по 30.11.2019 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає його ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач зазначив, що звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2019 роки він подавав, а тому вимога списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року на підставі п. 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підлягає задоволенню, а податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2018 року № Ф-3628-50У та від 14.06.2019 року № Ф-3628-50У підлягають скасуванню.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.04.2011 року ОСОБА_1 відповідно до відомостей свідоцтва про державну реєстрацію фізично особи-підприємця серії В04 № 046720 був зареєстрований Виконавчим комітетом Полтавської міської ради як фізична особа - підприємець, номер запису про включення відомостей про фізичну особу - підприємця до ЄДР 2 028077. Вид діяльності за КВЕД: 69.10 Діяльність у сфері права (а.с.10).

Відповідно до повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску від 17.05.2011 року № 148, позивач взятий на облік в органі Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві як платник єдиного внеску у розмірі 34,7% (а.с.11).

Відповідно до інформаційної бази ГУДПС у Полтавській області ФО-П ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУДПС у Полтавській області (ДПІ у м. Полтаві) з 29.04.2011 на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності за рішенням ФОП здійснена 20.11.2019 року.

В інтегрованій картці платника по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 26.539,26 грн.

Позивач у позові зазначає, що у період з 2017 року по 2019 рік фактично не здійснював підприємницьку діяльність у зв`язку з чим не сплачував єдиний внесок, проте вчасно подавав звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за вказаний період.

У 2020 році позивач дізнався, що відносно нього ГУ ДПС у Полтавській області були сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2018 року № Ф-3628-50 на суму 15.819,54 грн та від 14.06.2019 року № Ф-3628-50 на суму 21.030,90 грн (а.с.116-119).

03.06.2020 року набрав чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13.05.2020 № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 592-ІХ) щодо усунення дискримінації за колом платників», яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 915, відповідно до якого, як вважає позивач, він має право на списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за періоди, в які не отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності як фізична особа - підприємець.

У зв`язку з цим 25.08.2020 року він звернувся із заявою та відповідним пакетом документів до ГУ ДПС у Полтавській області, в якій просив, зокрема, списати несплачені суми недоїмки по сплаті єдиного внеску, а також у випадку нарахування - пеню та/або штрафні санкції - у разі їх нарахування, за період, починаючи з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року - до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ щодо усунення дискримінації за колом платників"; вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.11.2018 року № Ф-3628-50У та від 14.06.2019 року № Ф-3628-50У вважати відкликаними і такими, що не підлягають виконанню (а.с.102-104).

У додаток до заяви ОСОБА_1 16.09.2020 року направив до ГУ ДПС у Полтавській області ще одну заяву, в якій просив врахувати зміст листа-роз`яснення Міністерства фінансів України від 26.08.2020 року № 11220-16-62/26150 яким роз`яснено, що дія пункту 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2012 року № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) поширюється на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності 03.06.2020 року пунктом 5 розділу І Законом № 592-ІХ щодо усунення дискримінації за колом платників» (а.с.105).

У відповідь листами від 09.09.2020 року № ФОП/М/6305/16-31-50-10-15 та від 13.10.2020 року № ФОП/М/7335/16-31-50-10-15 ГУ ДПС у Полтавській області з посиланням на лист ДПС України від 20.08.2020 року №14648/7/99-00-13-04-17 повідомлено позивача про те, що до Міністерства фінансів України готується звернення з питання надання роз`яснення, чи розповсюджується дія пункту 915 розділу VIII Закону № 2464-VI на фізичних осіб - підприємців, які припинили діяльність до набрання чинності пунктом 5 р. І Закону № 592-ІХ, але не зняті з обліку. Після вирішення зазначеного питання по суті зазначено, що ОСОБА_1 буде повідомлено додатково (а.с.106).

Висновком відповідача про надання відмови щодо списання недоїмки, штрафів і пені по єдиному внеску зафіксовано, що ФО-П ОСОБА_1 станом на 01.09.2020 року звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 за 2017-2019 роки не подавав. Камеральну перевірку проведено 01.09.2020 року (а.с.108-109).

Листом ГУ ДПС у Полтавській області від 23.03.2021 року № К9556/6/16-31-13-04-16 позивача повідомлено про те, що Законом України від 04.12.2020 року № 1072-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» п. 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI викладено в новій редакції, яка набула чинності з 10.12.2020 року. Пунктом 915 у редакції Закону № 1072-IX фактично продовжуються процедури передбачені при списанні сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів і пені на виконання вимог пункту 915 розділу Закону № 2464-VI у попередній редакції. Роз`яснено, що пунктом 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI встановлено умови, за яких суб`єктам звернення можливе списання сум заборгованості з єдиного внеску. Такими умовами є: 1) відсутність у суб`єкта звернення доходу (прибутку) від його діяльності протягом періоду з 01.01.2017 року до 01.12.2020 року; 2) подання до 01.03.2021 року державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності (якщо така заява не була подана раніше) (для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, або у періоді з 01.01.2017 року до дати подання заяви провадили таку діяльність, - до органу ДПС за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску, якщо така заява не була подана раніше); 3) подання до 01.03.2021 року до органу ДПС звітності відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI за період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року за умови, якщо вона не була подана раніше. Станом на день розгляду заяви звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 - 2019 роки ОСОБА_1 не подані. Враховуючи вищезазначене, відповідач дійшов до висновку, що суми недоїмки, штрафів і пені по єдиному внеску не підлягають списанню у зв`язку з недотриманням вимог п. 915 Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 1072-IX) оскільки не подано до податкового органу звітності відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 цього Закону (а.с.110-111, 176-177).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було дотримано вимог, визначених п. 915 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 2464-VI, виконання яких є необхідною передумовою для реалізації права особою на списання нарахованих сум заборгованості з ЄСВ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом № 2464-VI.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Як передбачено абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2264-VI (в редакції чинній з 01.01.2018 року), платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлені цим законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З наведеного слідує, що фізичні особи-підприємці - платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати щоквартально єдиний внесок в сумі не меншій за розмір мінімального страхового внеску на місяць незалежно від того чи отримували дохід від підприємницької діяльності.

13.05.2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон № 592-ІХ).

З пояснювальної записки до проекту Закону № 592-ІХ слідує, що його прийняття було обумовлено, зокрема тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 592-ІХ цей Закон набирає чинності з 01.01.2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Днем опублікування Закону № 592-ІХ є 02.06.2020 року, а тому з 03.06.2020 року набрав чинності пункт 5 розділу І Закону № 592-ІХ, відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 915.

Відповідно до п. 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, уразі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників»: а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше; б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Законом України від 04.12.2020 року № 1072-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» п. 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI викладено в наступній редакції:

« 915. Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року: а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше; б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Аналізуючи вказані норми податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що суми недоїмки платника єдиного внеску підлягають списанню за заявою платника за певних умов:

- у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток);

- за умови подання державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи-підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та звітності відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 28.04.2011 року (а.с.10).

На суму заборгованості зі сплати ЄСВ станом на 20.12.2018 року контролюючим органом 23.11.2018 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3628-50У в розмірі 15.819,54 грн. Станом на 08.10.2019 року контролюючим органом 14.06.2019 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3628-50У в розмірі 5.211,36 грн (а.с.116-119).

20.11.2019 року до Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення позивача (а.с.12).

25.08.2020 року позивач звернувся до ГУ ДПС у Полтавській області із заявою, в якій просив, зокрема списати несплачені суми недоїмки по сплаті єдиного внеску та пеню/штрафні санкції у разі їх нарахування за період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року (а.с.102-104).

Відповідач, заперечуючи право позивача на списання сум заборгованості вказує, що платник не подав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 - 2019 роки станом на 31.08.2020 року та станом на 28.02.2021 року, внаслідок чого не виконав алгоритму дій, який надає право платнику на списання сум заборгованості з єдиного внеску.

На спростування таких тверджень позивач до відповіді на відзив надав суду копії Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 09.02.2018 року, Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік від 08.02.2019 року та Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 25.08.2020 року (а.с.159-161, 163-167).

Надаючи оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі звітністю (п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI).

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Звіт) визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року № 435, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 року за № 460/26905 (далі - Порядок № 435).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 435 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів: засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством (у разі подання електронного звіту він надсилається не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає граничний строк подання Звіту, передбачений Законом); на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника та скріплений печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення за умови, що у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти.

У разі надсилання Звіту поштою страхувальник зобов`язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу доходів і зборів не пізніше ніж десять днів до закінчення граничного строку подання Звіту, передбаченого у розділі ІІІ цього Порядку.

Така звітність вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі звітністю.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Порядку № 435, грошові суми в таблицях Звіту зазначаються в гривнях з копійками.

Згідно із п. 6 Розділу ІІ Порядку № 435, Звіт, окрім інших, повинен містити такі обов`язкові реквізити: тип форми («додаткова», «початкова», «ліквідаційна», «скасовуюча», «призначення пенсії»); звітний період, за який подається Звіт; повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) страхувальника згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також інші категорії страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»; код за ЄДРПОУ або податковий номер/серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта); код основного виду економічної діяльності; місцезнаходження (місце проживання) страхувальника; код органу доходів і зборів, до якого подається Звіт; дата подання Звіту; підписи страхувальника фізичної особи та/або посадових осіб страхувальника, засвідчені печаткою страхувальника (за наявності).

Зазначені реквізити мають бути заповнені в усіх таблицях додатків до Звіту, де вони передбачені.

Пунктом 7 Розділу ІІ Порядку № 435 передбачено, що електронна форма Звіту, що подається на електронних носіях, повинна бути ідентичною Звіту на паперових носіях.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Порядку № 435, звіт страхувальником повинен подаватися в повному обсязі. Звіт складений з порушеннями вимог цього Порядку, у тому числі без обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу, та поданий без необхідних таблиць, не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

Згідно із п. 15 Розділу ІІ Порядку № 435 при прийнятті Звіту, що подається особисто страхувальником або уповноваженою на це особою, відповідальна особа органу доходів і зборів зобов`язана візуально перевірити наявність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу, на паперових носіях.

За відсутності зауважень відповідальна особа органу доходів і зборів, яка приймає Звіт від страхувальника, реєструє Звіт датою фактичного отримання органом доходів і зборів та обов`язково засвідчує власним підписом.

На примірнику, що залишається у платника за його бажанням, проставляється штамп «ОТРИМАНО».

Такий Звіт вважається прийнятим. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер.

Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник (п. 16 Розділу ІІ Порядку № 435).

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Порядку № 435 фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом є календарний рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахований осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Аналізуючи зазначені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що платник ЄСВ зобов`язаний подавати звітність про нарахування внесків за місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів з дотриманням положень Порядку № 435. Факт прийняття податковим органом звіту засвідчується відповідними відмітками, а саме: штампом, датою реєстрації, реєстраційним номером і власним підписом відповідальної особи податкового органу. Звіт страхувальником повинен подаватися в повному обсязі, а складений з порушенням вимог цього Порядку вважається таким, що не подавався.

Наданими відповідачем квитанціями № 2 підтверджено, що звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нараховано єдиного внеску за 2017 рік (вх. реєстраційний № 30551 від 10.02.2018 року), за 2018 рік (вх. реєстраційний № 26965 від 08.02.2019 року), за 2019 рік (вх. реєстраційний № 82417 від 26.08.2020 року), подані позивачем, ГУ ДПС у Полтавській області не прийняті (а.с.235-237).

Так, поданий платником 09.02.2018 року документ звітності з єдиного внеску «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (додаток 5) з додатком за 2017 рік зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПС України ІС «Податковий блок» 09.02.2018 року за реєстраційним № 30551, однак за результатом обробки даного звіту пакет не прийнято, відомості зі звітності страхувальника не внесено до Реєстру застрахованих осіб, у зв`язку із наявністю помилок в Таблиці 1 додатку 5, оскільки в жодному рядку не зазначена сума нарахованого єдиного внеску та не зазначена сума, на яку нараховується єдиний внесок.

Поданий 08.02.2019 року документ звітності з єдиного внеску «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (додаток 5) з додатком за 2018 рік зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПС України ІС «Податковий блок» 08.02.2019 року за реєстраційним № 26965, однак за результатом обробки даного звіту пакет не прийнято, відомості зі звітності страхувальника не внесено до Реєстру застрахованих осіб, у зв`язку із наявністю помилок в Таблиці 1 додатку 5, оскільки в жодному рядку не зазначена сума нарахованого єдиного внеску та не зазначена сума, на яку нараховується єдиний внесок.

Поданий 26.08.2020 року документ звітності з єдиного внеску «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (додаток 5) з додатком за 2019 рік зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПС України ІС «Податковий блок» 08.02.2019 року за реєстраційним № 82417, однак за результатом обробки даного звіту пакет не прийнято, відомості зі звітності страхувальника не внесено до Реєстру застрахованих осіб, оскільки у звіті допущена помилка щодо періоду перебування на загальній системі оподаткування, в таблиці 1 у полі «Код категорії застрахованої особи» за період перебування фізичної особи на загальній системі оподаткування наявний код категорії особи відмінний від « 5».

Досліджуючи подані позивачем до податкового органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2019 роки, колегія суддів зазначає, що в них відсутні відомості про нарахований платником єдиний внесок за відповідний період. Крім того, встановлено відсутність обов`язкових реєстраційних реквізитів у поданих позивачем звітах, а саме реєстраційних номерів та підписів відповідальної особи податкового органу, яка приймає та реєструє звіт від страхувальника, що у відповідності до приписів п. 15 Розділу ІІ Порядку № 435 є обов`язковими умовами для прийняття таких звітів контролюючим органом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з системного аналізу приписів п. 8, 15 Порядку № 435 випливає, що звіт складений з порушенням цього Порядку та за відсутності обов`язкових реквізитів та підпису відповідальної особи податкового органу, вважається таким, що не подавався.

Факт неприйняття контролюючим органом поданих позивачем звітів, позивачем не оскаржувалось та таких позивних вимог не заявлялось.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що обов`язковими умовами для застосування приписів п. 915 розділу VІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 2464-VІ є подання платником єдиного внеску звітності у період за 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року у відповідності до вимог ч. 2 ст. 6 Закону 2464-VІ.

Враховуючи, що подані позивачем звіти не були прийняті податковим органом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не дотримався усіх умов визначених законом, які надають право на списання суми недоїмки з єдиного внеску, у зв`язку з чим вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про списання сум недоїмки з єдиного внеску, пені та/або штрафних санкцій за період з 01.01.2017 року по 03.06.2020 року задоволенню не підлягає.

Вимога позивача про визнання протиправними оскаржуваних вимог податкового органу від 23.11.2018 року № Ф3728-50У та від 14.06.2019 року № Ф-3728-50У та зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання сум заборгованості за період з 01.01.2017 року по 30.11.2019 року не містять самостійного обґрунтування, оскільки є похідними від основної вимоги, а тому за відсутності підстав для задоволення основної вимоги відсутні й підстави для задоволення таких похідних вимог.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недотримання позивачем усіх вимог, визначених пунктом 915 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ, лише виконання яких є необхідною передумовою для реалізації права особою на списання нарахованих сум заборгованості з ЄСВ.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 по справі № 440/2002/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, перебачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складено 20.12.2021 року