Справа № 314/1616/21
Суддя: Мануйлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/1616/21
Провадження № 2-а/314/27/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу № 314/1441/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватова Олега Васильовича, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 15.04.2021 з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 20.04.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

07.05.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 12.05.2021 відкрито провадження у справі.

Позиція позивача викладена в позовній заяві і полягає в наступному.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.04.2021 постановою серії ДПО18 № 774793 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

ОСОБА_1 категорично не згодна з притягненням її до адміністративної відповідальності, оскільки чинним законодавством не передбачено використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM з рук інспектора, докази, здобуті таким способом, є недопустимим і не можуть покладатися в обґрунтування вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 інспектором поліції не були належним чином роз`яснені права та обов`язки, інтенсивність руху транспорту на даній ділянці є високою, тому вона не мала змоги навіть почути того, як інспектор у передбачений законом спосіб представився. Також позивач зазначає, що вона рухалася в потоці транспортних засобів, а тому прилад TruCAM не міг зафіксувати швидкість саме її автомобіля, натомість вона стверджує, що дозволену швидкість руху в населеному пункті не порушувала, припускає, що фіксація швидкості її автомобіля могла буди здійснена ще до в`їзду у населений пункт. Окрім того, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, яким безпосередньо фіксувалася швидкість руху автомобіля позивача, при візуальному огляді має серйозні механічні пошкодження: сітка тріщин на екрані, відбитий шматок окуляру, чисельні подряпини корпусу), характерні для падіння з висоти, що може також вказувати про його несправність. Також оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70, лише за наявності якого можливе монтування розміщення автоматичної фото- та відеотехніки щодо фіксації обставин порушення Правил дорожнього руху, в тому числі, і швидкісного режиму. На фотознімку з приладу TruCAM не зафіксовано особу (обличчя водія), яка перебуває за кермом автомобіля.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін у відповідності до ст. 257 КАС України.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, надіслав до суду відзив, який надійшов до суду 23.09.2021. Відповідно до зазначеного відзиву на позовну заяву представник відповідача заперечує проти задоволення адміністративного позову, оскільки під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь» на 675 км, а саме с. Новокрасівка 08.04.2021 екіпажем «Чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAMLTI 20/20 було виявлено порушення Правил дорожнього руху водій транспортного засобу Hundai Accent з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкість 113 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вимогу поліцейського щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявилась ОСОБА_1 , було виконано в повному обсязі. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., та винесено відповідну постанову. Відповідач зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 відповідно до Інструкції виробника може використовуватися як в мобільному, так і в статичному положенні, тому вимірювання швидкості позивача було здійснено з дотриманням всіх вимог, передбачених Інструкцією виробника та чинного законодавства. Жодними положенням Закону України «Про національну поліцію» не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Докази, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000788 є належними та допустимим, оскільки пройшли відповідну повірку та дозволені для використання на території України. Постанова винесена відповідно до чинного законодавства та містить усі необхідні відомості.

05.11.2021 до суду надійшло заперечення на відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позивач зазначає, що на фотознімку та відеофайлі не зафіксовано ОСОБА_1 , яка перебуває за кермом автомобіля, на фото та відеофайлі, що надані відповідачем, не зафіксовано дорожній знак 5,45 або знак 5,46, тому неможливо встановити, чи рухалася ОСОБА_1 в межах населеного пункту чи ні. Працівниками поліції не надано доказів вчинення правопорушення.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.11.2021 до участі у справі залучено співвідповідача Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

22.11.2021 до суду надійшов відзив від представника УПП в Донецькій області, у якому викладені обставини, аналогічні тим, які були викладені у відзиві на адміністративний позов, наданий відповідачем інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватовим О. В.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, що передбачено КУпАП та КАС України, є вирішення адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 08.04.2021 інспектор патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватов О. В. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона рухалася в межах населеного пункту з перевищенням швидкості 113 км/год., чим порушила вимоги п. 12.4 ПДР України, вимірювання здійснено за допомогою вимірювального приладу TruCamLTI 20/20.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення позову випливає з положень ст. 20 КАС України, та вимог ст.ст. 251, 288, 289 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Позивач звернувся до суду 15.04.2021, тобто в строк, зазначений у законі.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою установлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів п.2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Проте, Законом України № 596-VII від 14.07.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Разом з тим, позивачем заявлено адміністративний позов до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватова Олега Васильовича, що суперечить позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, за змістом якої відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положенням КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватова Олега Васильовича, оскільки він не є належним відповідачем.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України, в населеному пункті на 63 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в межах населеного пункту - здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM LTI 20/20.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу LTI 20/20, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутнє посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України.

За відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості.

Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що відповідно до виданого Державним підприємством Укрметртестстандарт Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 09.11.2020 №22-01/19632, чинного до 09.11.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000788 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, є придатним до застосування.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис, суд встановив, що на рухомий автомобіль Hundai Accent, н.з. НОМЕР_1 наведено ціль та протягом 1 секунди здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про можливу більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. На збільшення встановленої похибки можуть вплинути й пошкодження вказаного вимірювального приладу, зафіксовані на фотознімках, долучених позивачем до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення нею вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які представник відповідача мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 72-77, 122, 140, 241, 246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватова Олега Васильовича, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 774793 від 08.04.2021, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Череватовим Олегом Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.12.2021.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

08.12.2021