Справа № 350/2007/21
Суддя: Бейко А. М.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/2007/21
Номер провадження 2-а/350/26/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Іван-Франківській області Білецького Андрія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

з участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Семка В.Б.

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою у якій просив визнати дії інспектора СРПП відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВА ГУНП в Івано-Франківській області Білецького А.В. про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову від 15.11.2021 серії БАА №960503 про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищезазначеною постановою інспектора СРПП відділення поліції № 2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення вимог ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає, що дії інспектора поліції є протиправними, а зазначена постанова є незаконною, необгрунтованою і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Так, 15.11.2021 він рухався на власному автомобілі марки КІА Sephia, н.з. НОМЕР_1 по вул. Сагайдачного у сел.Перегінське, де його зупинили працівники поліції.

Причиною зупинки зі слів поліцейського було те, що у автомобіля освітлення заднього державного номерного знаку не відповідало державним (заводським) стандартам. Однак, вказане вище твердження поліцейського не відповідало дійсності, підтвердженням чого є відсутність відповідного протоколу або постанови про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення поліцейським вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Між ним та поліцейським відбулась розмова, у ході якої поліцейський не вимагав у нього будь-яких документів, у тому числі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після розмови, поліцейський повідомив, що він може рухатись далі.

Ствердив, що поліцейський взагалі не повідомляв, що в цей момент відбувається або будь-коли відбудеться розгляд стосовно нього адміністративної справи та відповідно у його присутності постанова про накладення адміністративного стягнення не виносилась.

Таким чином, інспектор поліції розглянув справу про адміністративне правопорушення без його участі (не повідомив про розгляд взагалі) та відповідно йому не було роз`яснено права, а зазначення в постанові про те, що він відмовився від отримання постанови та те, що відмовився від підпису не відповідають дійсності та вимогам ст.268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Семко В.Б. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили заявлені вимоги задоволити в повному обсязі. Окрім цього, представник позивача зазначив, що відповідно до КАС України інспектор поліції є суб`єктом владних повноважень та уповноважений на виконання відповідних обов`язків, зокрема на складання оскаржуваної постанови. У зв`язку з цим наполіг, що залучення у справі другого співвідповідача - Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області буде зайвим.

Відповідач у судове засідання не прибув, направив до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі. Окрім цього, подав відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки оскаржувану постанову він виніс із дотриманням вимог чинного законодавства України.

Так, зупинивши транспортний засіб, він підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водієм автомобіля виявився позивач, який на його вимогу спочатку відмовився надавати документи, однак в подальшому пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія.

Позивач не надав для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, причин не надання такого полісу на місці не пояснив. У зв`язку із чим, ним було здійснено перевірку факту наявності полісу, обов`язкового страхування за допомогою бази даних «Армор», а також за допомогою бази даних МТСБУ за реєстраційним номером авто Позивача. В ході перевірки було встановлено, що у даного транспортного засобу відсутній поліс обов`язково страхування, позивач на місці для перевірки такий поліс не надав, причин відсутності не пояснив. У зв`язку з відсутністю даного документу, Позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, ним було роз`яснено позивачеві його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також відповідно до вимог ст.ст.278, 279 КУпАП розглянуто і винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №960503 від 15.11.2021 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Від отримання копії постанови позивач відмовився, про що здійснено відмітку у п. 9 «Копію постанови отримано».

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Позивач оскаржувану постанову отримав 21.11.2021 поштовим відправлення, а позовну заяву з приводу її оскарження подав до суду 30.11.2021, тому суд вважає, що він не пропустив строк на її оскарження.

Відповідно до ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Судом встановлено, що 15.11.2021 інспектором СРПП відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №960503.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За нормами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП визначено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений накладати такі стягнення.

Таким чином, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені органів Національної поліції, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Подібні висновки щодо застосування норм КУпАП викладено у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №724/716/16; від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17; від 17.09.2020 року № 742/2298/17, які згідно вимог ч.5 ст.242 КАС України суд першої інстанції враховує при застосуванні норм права.

Частиною 3 статті 48 КАС України встановлено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч.5 ст.48 КАС України, від час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Про факт подання позову до неналежного відповідача - інспектора СРПП позивачу та його представнику було відомо, оскільки у судовому засіданні останній пояснив, що інспектор поліції є суб`єктом владних повноважень та уповноважений на виконання відповідних обов`язків, зокрема на складання оскаржуваної постанови. У зв`язку з цим ствердив, що залучення у справі другого співвідповідача - Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області не є доцільним.

Клопотання про залучення у справі співвідповідача зі сторони позивача не надходило. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини і те, що позивач при зверненні до суду із даним позовом достеменно знав, що відповідачем у адміністративній справі, яка розглядається судом в порядку, визначеному КАС, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, а також те, що представник позивача заперечив можливість заміни неналежного відповідача або ж залучення у справі співвідповідача, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.222, 255, 294 КУпАП та на підставі ст.ст.241, 246, 250-251, 255 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуськог РВП ГУНП в Іван-Франківській області Білецького Андрія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Бейко