Справа № 420/17540/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про:

визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії ради у встановлені законом строки заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів);

зобов`язання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву від 02 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення, передбачене частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), розроблений ФОП ОСОБА_2 та передати у власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :01:001:0583 для ведення особистого селянського господарства (01.03).

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначила, що направила до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства для його затвердження. Однак, у встановлений законом строк, на пленарному засіданні сесії ради заява ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою не розглянута та відповідне рішення суб`єкта владних повноважень не прийняте.

Позивачем наголошувалося, що вказана бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області порушує право позивача на отримання у власність земельної ділянки.

ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№63603/21 від 15.11.2021р.) на позовну заяву (а.с.219-224).

Відзив обґрунтований наступним.

Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області зазначила, що позивач не звертався до селищної ради з клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проект землеустрою щодо відведення якої він просить затвердити. Вказані ділянки містять різні кадастрові номери, а тому, у позивача не виникло право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за принципом «мовчазної згоди».

Крім того, не відповідає фактичним обставинам твердження позивача про те, що ним було письмово повідомлено селищну раду про використання права на замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на його розроблення, оскільки, як вбачається зі змісту зазначеного повідомлення, останнє було подано з порушенням строків та договір на виконання робіт із землеустрою до цього повідомлення - не додався.

У запереченнях (вх.№ЕП/34787/21 від 06.12.2021р.) Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області наголошувала, що зазначений позивачем кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0582, яку він бажає отримати у власність, та щодо відведення якої позивачем було замовлено проект землеустрою (кадастровий номер :01:001:0583), має інша земельна ділянка, щодо якої позивач не звертався до Введенської сільської ради та до Саратської селищної ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, а тому, у позивача не виникло право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0583 без надання такого дозволу.

Станом на 20 грудня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/7640/20 від 19 жовтня 2020 року (суддя Бутенко А.В.), зокрема, зобов`язано Введенську сільську раду Саратського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 січня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної| власності на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області за межами населених пунктів та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/7640/20 від 19 жовтня 2020 року набрало законної сили 24 листопада 2020 року.

01 лютого 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (правонаступника Введенської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.161-158) з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області за межами населених пунктів, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/7640/20 від 19 жовтня 2020 року (а.с.20).

11 травня 2021 року, ОСОБА_1 надіслала на адресу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області повідомлення про заключення договору на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.23, 50-51).

Листом №1142-02-14 від 04.06.2021 року, Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області повідомила ОСОБА_1 , що 29 січня 2021 року, постійна комісія з питань земельних відносин та охорони довкілля комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за її заявою від 27 січня 2020 року (а.с.35, 175-179).

21 травня 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та актів прийому-передачі межових знаків на зберігання, як представника селищної ради (а.с.26, 68-75).

Листом №1142-02-14 від 04 червня 2021 року, Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області повідомила ОСОБА_1 , що 29 січня 2021 року, постійна комісія з питань земельних відносин та охорони довкілля комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за її заявою від 27 січня 2020 року (а.с.32 зворотній бік).

02 липня 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :01:001:0583) для ведення особистого селянського господарства та передати земельну ділянку у власність (а.с.29, 43-49).

Листом №1659-02-14 від 20.07.2021 року, Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області повідомила ОСОБА_1 , що 29 січня 2021 року, постійна комісія з питань земельних відносин та охорони довкілля комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за її заявою від 27 січня 2020 року (а.с.38).

Рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №457-VІІІ від 19 вересня 2021 року «Про відмову у наданні громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок комунальної власності зі зміною цільового призначення із земель запасу для ведення особистого селянського господарства на території с. Введенка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) (а.с.215).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України №2768-III від 25.10.2001 року (далі Земельний кодекс України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Положеннями частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Зокрема, за змістом даної статті (у редакції, яка діяла від 16.10.2020 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин), було передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином заяви до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.

З вищенаведеного слідує, що у межах процедури безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, всі дії відповідних суб`єктів цих правовідносин є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання заявником земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку зі зверненням позивача до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області за межами населених пунктів та подання за принципом «мовчазної згоди» розробленого проекту землеустрою до органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 лютого 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (правонаступника Введенської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.161-158) з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області за межами населених пунктів, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/7640/20 від 19 жовтня 2020 року (а.с.20).

У свою чергу, Рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №457-VІІІ «Про відмову у наданні громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок комунальної власності зі зміною цільового призначення із земель запасу для ведення особистого селянського господарства на території с. Введенка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) прийняте сільською радою лише - 19 вересня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку (а.с.215).

Суд критично ставиться до посилань Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що 29 січня 2021 року, постійна комісія з питань земельних відносин та охорони довкілля комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за її заявою від 27 січня 2020 року, оскільки, перш за все, згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні») виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (частина 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №34/5 від 12.04.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 року за №381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду будь-яких основних питань, у тому числі про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах повноважень органу місцевого самоврядування, цей орган має приймати відповідне рішення на пленарному засіданні відповідної ради.

Однак, вказане рішення у встановлений законом строк Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області прийнято не було, а тому, на думку суду, у позивача виникло право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Також, на час ініціювання позивачем питання про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (за принципом «мовчазної згоди») та на час розроблення такого проекту землеустрою, частини 8 та 9 статті 118 Земельного кодексу України (у редакції від 16.10.2020 року) передбачали, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, із вищенаведених норм Земельного кодексу України (у редакції з 17.03.2021 року) передбачалося, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містили. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Суд бере до уваги, що на час звернення до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою (07.07.2021) у Закон України «Про землеустрій», Земельний кодекс України було внесено зміни, а частину 8 статті 118 та статтю 186-1 Земельного кодексу України виключено на підставі Закону №1423-ІХ від 28.04.2021 року.

Тобто, наразі земельне законодавство взагалі не передбачає необхідності погодження відповідного проекту землеустрою. Відтак, у відповідача існує прямий обов`язок розглянути у двотижневий строк клопотання позивача та затвердити проект землеустрою, оскільки частина 9 статті 118 Земельного кодексу України, у діючій редакції чітко вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому частинами 10 та 11 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Як вже зазначалося судом, згідно діючого правового регулювання, за результатами розгляду клопотання заінтересованої особи у вирішенні питання щодо затвердження проекту землеустрою чи відмови у його затвердженні, органом місцевого самоврядування повинно прийматися відповідне рішення.

Однак, за наслідком розгляду клопотання позивача щодо затвердження проекту землеустрою, рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області не було прийнято.

Тобто, внаслідок бездіяльності відповідача виникла правова невизначеність, оскільки заява позивача фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Суд критично ставиться до надсилання Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області на адресу ОСОБА_1 листів, оскільки приписи Земельного кодексу України покладають обов`язок на орган місцевого самоврядування, який складається з обраних депутатів, у визначені кодексом строки прийняти конкретне рішення за наявності визначених законом підстав та критеріїв, а не діяти на власний розсуд за межами приписів чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії ради у встановлені законом строки заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів).

У свою чергу, щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву від 02 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення, передбачене частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), розроблений ФОП ОСОБА_2 та передати у власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :01:001:0583 для ведення особистого селянського господарства (01.03), суд зазначає наступне.

Фактично, подана позивачем заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не перевірялась відповідачем на предмет наявності або відсутності підстав для відмови, визначених у статті 118 Земельного кодексу України.

У свою чергу, завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд зауважує, що згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено правомірність не розгляду клопотання позивача у встановленому законом порядку та не прийняття відповідного владного рішення за результатами його розгляду.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (68200, смт. Сарата, вул. Чкалова 15, ) про визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії ради у встановлені законом строки заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів); зобов`язання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву від 02 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення, передбачене частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), розроблений ФОП ОСОБА_2 та передати у власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :01:001:0583 для ведення особистого селянського господарства (01.03) задовольнити частково.

Бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо неприйняття рішення у передбачений законодавством спосіб та строк за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.07.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) визнати протиправною.

Зобов`язати Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН