Справа № 380/16826/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання, Середа О.-В.І.,

за участю:

представника позивача Вівчарського В.П.,

представника відповідача Кінах Л.Б.,

представник третьої особи Підгайного О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: вул. Котлярська, 6, м. Львів, 79007, ), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження № 66712371 від 07.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Вказує, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6282-52-У від 19.02.2021 року позивач не отримував, доказів про її отримання не має. Тобто станом на момент звернення до суду сума заборгованості не є узгодженою. Окрім цього, вказує, що пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання, а частиною 4 вказаної статті передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. Відтак, зазначає, що оскільки вказана вимога не набрала законної сили, тому така не могла бути пред`явлена до виконання, а відповідач, у випадку її пред`явлення, мав би повернути таку ГУ ДПС у Львівській області.

Ухвалою судді від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.12.2021 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких обґрунтовується неправомірність вимоги про сплату податкового боргу.

15.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Останній проти позову заперечив з підстав, що 07.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, щодо оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач зазначає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до не завідомо неправдивих відомостей. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Також зазначає, що пред`явлений виконавчий документ відповідає усім вимогам, що чітко зазначені у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі у виконавчому документі є відмітка про набрання рішенням чинності. Відтак, вказує, що у відповідача відсутні правові підстави повертати виконавчий документ без виконання та не відкривати виконавче провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому зазначив, що вимога була надіслана податковим органом на адресу позивача, а податковий борг є узгодженим, відтак вказав, що відповідач правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

19.02.2021 року ГУ ДПС у Львівській області винесена вимоги про сплату боргу № Ф-6282-52У по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн., дата набрання чинності зазначена 26.06.2021 року.

06.09.2021 року ГУ ДПС у Львівській області звернулось до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження з питань примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-6282-52У по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивачки про сплату недоїмки в сумі 37788,74 грн.

07.09.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Лілією Богданівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66712371.

Вважаючи спірну постанову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем відповідно до ч.3 ст. 287 КАС України у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Примусовому виконанню відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавець згідно з ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Лілією Богданівною 07.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66712371 на підставі отриманої заяви про відкриття виконавчого провадження та Вимоги від 18.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн., винесеної ГУ ДПС у Львівській області, що набрала чинності 26.06.2021.

Як встановлено судом виконавчий документ, Вимога від 18.02.2021 про сплату боргу (недоїмки), скріплений печаткою податкового органу, підписаний уповноваженою особою, містить дату набрання чинності - 26.06.2021 та відповідає всім вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд зазначає, що відповідно до форми вимоги про сплату боргу, яка міститься у додатку 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, така не містить обов`язкової вимоги про строк пред`явлення її до виконання.

Так, відповідно до 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлений законом і не може бути змінений. Тому, відсутність у виконавчому документі відомостей про строк пред`явлення його до виконання, в цьому випадку, не перешкоджає державному виконавцю самостійно вирішити питання про дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відповідно відкрити виконавче провадження.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002342.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те, що у виконавчому документі не зазначено строк пред`явлення рішення до виконання, а тому органом державної виконавчої служби, відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно було повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Щодо доводів позивача про неузгоджений борг вказаний у податковій вимозі від 19.02.2021 про сплату боргу (недоїмки), суд зазначає, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, що відповідає вимогам до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позивача про неотримання ним вимоги про сплату боргу та відповідно про неузгодження вказаної у вимозі суми не можуть бути предметом дослідження у даній справі, оскільки позивачем не оскаржуються дії ГУ ДПС у Львівській області по виставленню вимоги по сплаті боргу та її скеруванню позивачеві. Незгода позивача по суті згаданої вище вимоги про сплату боргу (недоїмки) не є встановленою законом підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що державний виконавець за наявності відмітки у вимозі від 19.02.2021 року про набрання нею чинності 26.06.2021, не неділений законом повноваженнями з`ясовувати обставини надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу, її отримання позивачем та узгодження вказаної у ній сумі.

При цьому, щодо посилання представника позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 у справі №380/18027/21, то суд не бере такого до уваги, оскільки дане рішення не набрало законної сили.

Окрім цього, суд зазначає, що у разі набрання таким рішенням законної сили та скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зазначене є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Лілією Богданівною правомірно 07.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66712371 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження та Вимоги від 19.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн., винесеної ГУ ДПС у Львівській області, оскільки така відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна