Справа № 160/7256/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7256/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року (головуючий суддя Дєєв М.В.)

в адміністративній справі №160/7256/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 06.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка полягає у не корегуванні відомостей в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 і несписанні нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені з 01.01.2017 р. по 01.12.2020 р.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити корегування відомостей в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 , шляхом скасування нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені з 01.01.2017 р. по 01.12.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача, як на фізичну особу-підприємця (до внесення запису про припинення підприємницької діяльності), який перебував на загальній системі оподаткування, поширюються вимоги пункту 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 13.05.2020 № 592-IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Проте, відповідач всупереч вимогам закону безпідставно обмежив позивача в реалізації гарантованого йому права на списання вказаної недоїмки зі сплати ЄСВ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 26.02.2021р. про списання суми недоїмки, штрафів та пені, нарахованих за період з 01 січня 2017року по 01 грудня 2020 року;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021р. про списання суми недоїмки, штрафів та пені, нарахованих за період з 01 січня 2017року по 01 грудня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідно до поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи та звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період 2017р.-2020 р., вбачається, що жодного доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності позивач не отримував. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами як отримання позивачем будь-якого доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності за спірний період, так і перебування його на спрощеній системі оподаткування. Зазначив, що зі змісту поданих звітів вбачається, що в графі « 6» міститься інформація про перебування позивача як ФОП на загальній системі оподаткування. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем камеральної перевірки. Отже, позивач відноситься до кола осіб, що мають право на списання недоїмки, штрафів та пені на підставі Закону № 592-ІХ, оскільки, ним виконано всі вимоги пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI для списання заборгованості. Разом з цим, покладення на відповідача обов`язку здійснити корегування відомостей в інтегрованій картці платника податків шляхом скасування нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску є по суті втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, оскільки саме на цей орган покладено обов`язок проведення перевірки, за результатом якої приймається рішення про списання суми недоїмки, відтак, враховуючи вимоги ст.9 КАС України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не розгляду по суті заяви позивача від 26.02.2021р. про списання суми недоїмки, штрафів та пені, нарахованих за період з 01 січня 2017року по 01 грудня 2020 року та зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути по суті заяву позивача від 26.02.2021р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує, що по ФОП ОСОБА_1 загальна сума нарахувань ІКП по коду 7104000 становить 29293,44 грн. Станом на 31.05.2021 за даними ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, за кодом бюджетної класифікації 71040000 обліковується недоїмка по єдиному внеску в сумі 29293,44. Зазначає, що в позові ОСОБА_1 посилається на заяву від 26.02.2021 про зобов`язання провести камеральну перевірку та списати йому несплачені суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, нараховані з січня 2017 року, а також штрафи пені, нараховані на ці суми недоїмки. На підтвердження надсилання заяви позивачем додано заяву про списання, опис вкладення та квитанцію кур`єрської доставки №7116968, в якому зазначено «Доставка у поштову скриньку». Проте, дана заява так і не надійшла до контролюючого органу. Жодних належних доказів отримання даної заяви позивачем не надано. У зв`язку з цим, ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було обізнане про намір платника податків провести камеральну перевірку та списати ФОП ОСОБА_1 несплачені суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, нараховані з січня 2017 року, а також штрафи пені, нараховані на ці суми недоїмки. Враховуючи відсутність заяви платника податків ОСОБА_1 до контролюючого органу, відсутня можливість розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021 про списання суми недоїмки, штрафів та пені, нарахованих за період з 01.01.2017 по 01.12.2020.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 28.03.2011р. був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, про що в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено відповідний запис 0017225. Основним видом діяльності позивача є «Діяльність автомобільного вантажного транспорту (КВЕД 60.24.0)».

18.02.2020 р. державним реєстратором припинено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням, про що в ЄДР вчинено відповідний запис 2017225.

Позивач перебував на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Кам`янська ДПІ) з 29.03.2011р. по 18.02.2020р. на загальній системі оподаткування.

Згідно з ІТС «Податковий блок» у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка складає 29 293, 44 грн., в т.ч. за 2017 рік 8 448грн., за 2018 рік 9 828, 72 грн., за 2019 рік 11 016,72 грн.

Сплата ЄСВ за період з 01.01.2017р. по день розгляду справи судом - відсутня.

У зв`язку із наявністю в інтегрованій картці платника податків позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до вимог статті 25 Закону № 2464-VІ відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020р. № Ф-309461-55У.

09.07.2020р. Південним ВДВС у м. Кам`янське Південно-Східного МРУ МЮ(м.Дніпро) відкрито виконавче провадження №62508278 про примусове стягнення зазначеної заборгованості, в ході виконання якого державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно позивача.

26.02.2021р. позивачем направлено відповідачу заяву про списання суми недоїмки за період з 01.01.2017р. до 01.12.2020р., а також штрафів та пені, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання даної заяви. До заяви долучено копію свідоцтва про державну реєстрацію, копію паспорта, копію заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності (опис) та раніше неподану звітність з нарахування єдиного внеску.

Проте, відповідач недоїмку, штрафи та пеню не списав, виконавчий документ не відкликав.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у неприйнятті рішення про списання недоїмки по сплаті ЄСВ.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, Закону України №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (ЗУ №2464-VI).

Згідно з статтею 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем (ч. 4 ст. 6 ЗУ № 2464-VI).

Слід взяти до уваги, що 13.05.2020р. Верховною радою України прийнято Закон України №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (ЗУ №592-ІХ).

З пояснювальної записки до проекту Закону №592-ІХ вбачається, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

В силу Прикінцевих положень Закону №592-ІХ цей закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу І цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Днем опублікування Закону №592-ІХ є 02.06.2020р., а тому з 03.06.2020р. набрав чинності пункт 5 розділу І Закону №592-ІХ, відповідно до положень якого розділ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Так, відповідно до пункту 9-15 розділуІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано доходів (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників»:

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи-підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу-звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього закону за період з 1 січня2017року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини 1 статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Отже , відповідно до цього пункту підлягають списанню за заявою платника несплачені на день набрання чинності Законом №592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платником єдиного внеску, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, за період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Законом №592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано доходів (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом №592-ІХ платниками у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи-підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатом якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

При цьому, податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено , що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників»;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася неоплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини 11 статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовується.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Міністерство фінансів України листом від 26.08.2020р. №11220-16-62/26150 надало роз`яснення щодо порядку застосування дії пункту 9-15 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в якому вказало, що обов`язковою умовою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року є виконання вимог, встановлених пунктом 9-15 Закону№2464, зокрема подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року заяви про списання заборгованості, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності або заяви до податкового органу про зняття з обліку, та подання звітності з єдиного внеску.

Враховуючи вищенаведене, дія пункту 9-15 Закону №2464 поширюється на фізичних осіб-підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу І Закону України від 13.05.2020 №592.

З 3 червня 2020 року діють окремі положення Закону «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13 травня 2020 року №592-ІХ щодо списання суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску з числа фізичних осіб підприємців (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, за період з 1 січня 2017 року до набрання чинності Законом №592 01.01.2021р., а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, якщо такими платниками не отримано доходів (прибуток) від їх діяльності що оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Слід звернути увагу на те, що Законом України №1072-ІХ від 04.12.2020р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» внесено зміни до пункту 9-15 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464, цей закон набув чинності 10.12.2020 року.

Цими змінами фактично продовжуються процедури, передбачені при списанні сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів і пені на виконання вимог Закону №592, внесеними Законом №786 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців від 14.07.2020року (набрав чинності 08.08.2020 року).

Так, підлягають списанню у порядку, визначеному Законом №2464-VI, несплачені станом на 1 грудня 2020 року суми недоїмки, нараховані фізичним особам-підприємцям (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо дотримано такі умови:

- такими платниками у відповідних місяцях періоду з 1січня 2017 року до 1 грудня 2020 року не отримано доходів (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, якщо до 1 березня 2021 року подано необхідні документи.

Зокрема, для фізичних осіб підприємців ( крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування): заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, яка подається державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи-підприємця (якщо така заява не подавалася раніше); заяву про списання заборгованості та звітність відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, які подаються до податкового органу за основним місцем обліку (якщо така звітність не подавалась раніше або була подана з помилками).

Цю норму слід розуміти таким чином, що подана фізичною особою звітність має обов`язково відображати данні за період з 1 січня 2017 року до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності включно у зазначеному періоді, який закінчується 1 грудня 2020 року.

Фізичній особі не потрібно звітувати за період після дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, оскільки в такому проміжку часу вона вже не вважається платником єдиного внеску відповідно до Закону №2464-VI на підставі даних, одержаних контролюючим органом від Державного реєстратора.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 29.03.2011 р. по 18.02.2020 р. перебував на загальній системі оподаткування (вказана обставина не заперечується відповідачем).

18.02.2020 р. реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця була припинена.

Будучи припиненим, як ФОП, позивач своєчасно (з 03.06.2020р. до 01.03.2021р.) подав відповідачеві раніше не подану звітність з нарахування єдиного внеску та заяву про списання з нього суми недоїмки.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи та звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період 2017р.-2020 р. - доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності позивач не отримував.

Виходячи з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами як отримання позивачем будь-якого доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності за спірний період, так і перебування його на спрощеній системі оподаткування, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині.

Крім того, зі змісту залучених до матеріалів справи звітів вбачається, що в графі « 6» міститься інформація про перебування позивача як ФОП на загальній системі оподаткування. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем камеральної перевірки.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач відноситься до кола осіб, що мають право на списання недоїмки, штрафів та пені на підставі Закону № 592-ІХ, оскільки, ним виконано всі вимоги пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI для списання заборгованості.

Натомість, відповідачем не надано доказів в обґрунтування наявності підстав для не розгляду заяви позивача про списання недоїмки, штрафів та пені, нарахованих позивачу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача не прийняв рішення, передбаченого абзацом 4 пункту 9-15 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ, та відповідно допустив протиправну бездіяльність, як правильно вказав і суд першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 14.12.2021 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова