Справа № 200/2126/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року справа №200/2126/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участі представника позивача Лещенко О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року (повне судове рішення складено 24 червня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/2126/21-а (суддя в І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Управління) про:

- визнання протиправними дії Управління відносно утримання з пенсії позивача коштів у розмірі 924 385,95 гривень на підставі рішення № 185 від 08.12.2020;

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 185 від 08.12.2020;

- зобов`язання Управління припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів у розмірі 924 385,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на незаконність дій та рішення відповідача відносно утримання з його пенсії коштів у розмірі 924 385,95 гривень на підставі рішення № 185 від 08.12.2020 з огляду на відсутність обов`язкової умови для стягнення/утримання надміру виплаченої пенсії з позивача, а саме, відсутні зловживання з його боку, оскільки позивача поновлено на роботі на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління відносно утримання з пенсії позивача коштів у розмірі 924 385,95 гривень на підставі рішення № 185 від 08.12.2020.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 185 від 08.12.2020.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки позивач не повідомив відповідача про поновлення його на посаді відповідно до рішення суду, отже, йому виплачено надміру 924 385,95 грн, у зв`язку з чим відповідачем прийнято оскаржуване рішення № 185 від 08.12.2020 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру за період з 01.08.2009 по 14.07.2020 в зазначеній сумі.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляціної скарги. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Наказом Державної пенітенціарної служби України №4/ОС-20 від 22.05.2020 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року в справі № 805/3965/16-а, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року та ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року, адміністративне провадження № К/9901/7107/20, виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року № 805/3965/16-а, заяви ОСОБА_1 про виконання судового рішення про поновлення на посаді, нарахування і виплату середнього заробітку від 03 березня 2020 року та постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 61953126 від 05 травня 2020 року, а також відповідно до Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та Закону України Про Національну поліцію, скасовано наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 27 лютого 2007 року № 9 о/с По особовому складу в частині звільнення у запас Збройних Сил України начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Р-073657), поновлено полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Р-073657) на посаді начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області з 19 січня 2007 року, комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області відповідно до законодавства наказано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19 січня 2007 року по 21 грудня 2017 року з вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 20.11.2020 № 7/ОС-20 було внесено зміни до наказу від 22.05.2020 № 4/ОС-20, а саме, доповнено наказ після пункту 2 новим пунктом 3 такого змісту: 3. Встановити полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 (Р-073657), начальнику управління' Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області, посадовий оклад за 51 тарифним розрядом у розмірі 8880,0 грн, з 22 травня 2020 року..

Наказом Державної пенітенціарної служби України №5/ОС-20 від 10.07.2020 позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв`язку із скороченням штатів 14 липня 2020 року.

08 вересня 2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області надійшло подання про призначення пенсії позивачу із зазначенням дати звільнення позивача з посади - 14.07.2020.

18 вересня 2020 року відповідач звернувся до Пенсійного фонду України з листом щодо надання роз`яснень стосовно відрахувань з пенсії позивача, на що отримав листа від 02.10.2020 № 2800-030203-9/33109, відповідно до якого пенсія за період з 19.01.2007 по 14.07.2020 підлягає утриманню з позивача згідно статті 60 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

08 грудня 2020 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення № 185 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, відповідно до якого, за справою № пенсіонера Державного департаменту з питання виконання покарань ОСОБА_1 , який одержує пенсію за вислугу років, за період з 01.08.2009 по 14.07.2020 утворилася переплата пенсії в розмірі 924 385,95 грн., яка підлягає поверненню відповідачу, вирішено здійснювати стягнення з пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20,00% пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Як зазначає відповідач, період визначений з 01.08.2009, а не 01.07.2007, оскільки в період з дати призначення пенсії - 19.01.2007 по 31.07.2009 пенсійне забезпечення позивача здійснювалося Державної пенітенціарною службою України.

13 січня 2021 року за вих. № 0500-0302-8/596 Управлінням на адресу позивача направлено листа, відповідно до якого зазначає, що внаслідок неповідомлення про поновлення позивача на службі, по пенсійній справі виникла переплата пенсії в сумі 924 385,95 грн за період з 01.08.2009 по 14.07.2020, а відповідно до оскаржуваного рішення Головного управління № 185 від 08.12.2020 надміру отримані кошти будуть утримуватися щомісячно з пенсії до повного погашення переплати починаючи з 01.01.2021.

Не погодившись з такими діями та рішеннями відповідача, та, відповідно, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи за даними програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" встановлено, що у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Міністерства юстиції України, управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якому просив про скасування наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань N 9 о/с від 27.02.2007, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника УДДУПВП в Донецькій області, поновлення на посаді начальника УДДУПВП в Донецькій області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент винесення рішення по справі (справа № 805/3965/16-а).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2017 в справі № 805/3965/16-а позов задоволено повністю: скасовано наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань N 9 о/с від 27.02.2007 "По особовому складу" в частині звільнення у запас Збройних сил України, начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області з 19 січня 2007 року; зобов`язано Управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19.01.2007 по 21.12.2017, з вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; рішення допущено до негайного виконання в частині поновлення на посаді начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області, а також виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі № 805/3965/16-а, що залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (адміністративне провадження № К/9901/49356/18) від 06.12.2019, апеляційні скарги Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області та Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року по справі N 805/3965/16-а задоволено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року по справі № 805/3965/16-а скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Міністерства юстиції України, Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника УДДУПВП в Донецькій області відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі № 805/3965/16-а, що залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (адміністративне провадження N К/9901/13504/20) від 13.10.2020, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/3965/16-а задоволено, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі N 805/3965/16-а скасовано, апеляційні скарги Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області та Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року у справі № 805/3965/16-а залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року у справі № 805/3965/16-а залишено без змін.

Відтак, судове рішення про поновлення позивача на посаді набрало законної сили, у зв`язку з чим відповідачем видано відповідний наказ Державної пенітенціарної служби України №4/ОС-20 від 22.05.2020, яким скасовано наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 27 лютого 2007 року № 9 о/с По особовому складу в частині звільнення у запас Збройних Сил України начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Р-073657), поновлено полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Р-073657) на посаді начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області з 19 січня 2007 року, комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області відповідно до законодавства наказано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19 січня 2007 року по 21 грудня 2017 року з вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "б" частини 1 статті 1-2 Закону N 2262-XII визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону N 2262-XII, пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Пунктом "б" частини 1 статті 12 Закону N 2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до статті 48 Закону N 2262-XII, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Статтею 49 Закону N 2262-XII визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 50 Закону N 2262-XII, пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XII, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом, з наступного дня після звільнення зі служби на підставі відповідної заяви та документів підготовлених та поданих уповноваженим структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України.

Позивач вказує, що він отримував пенсію 19.01.2007, що не заперечується відповідачем.

27.02.2007 Державним департаментом України з питань виконання покарань прийнято наказ № 9 о/с "По особовому складу", яким визначено: у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити у запас Збройних Сил України за п. 67 (у зв`язку з засудженням за вчинення злочину) полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Донецькій області, з 18.01.2007 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 06 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні - 24 роки 01 місяць 21 день. Підстава: Ухвала Апеляційного суду Донецької області від 17.01.2007 (Постанова від 29.12.2017 в справі № 805/3965/16-а Донецький окружний адміністративний суд).

Відповідно до статті 60 Закону № 2262-ХІІ, пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за N 374/7695.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, вказаними нормами передбачено обов`язок позивача повідомляти відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, за невиконання якого передбачено відповідальність.

З наведених правових норм слідує, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі достовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 (справа № 686/26486/14-а). Не відступив від нього і Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 (справа № 340/644/15-а).

Для цілей застосування ст. 50 Закону № 1058 та ст. 60 Закону № 2262 зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Встановлені судом обставини свідчать, що причиною звернення стягнення на пенсію позивача надмірно виплачених йому сум пенсій, слугувало судове рішення про поновлення позивача на колишній посаді.

Разом з цим, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період часу з 19.01.2007 по 21.12.2017 позивач фактично не працював, заробітну плату не отримував, індексація зарплати за вказаний період не проводилась, тобто діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не здійснював, що не заперечувалось відповідачем і підтверджується копією трудової книжки позивача.

Крім того, судами також встановлено, що будь-яких даних про зловживання з боку позивача при призначенні пенсії у 2007 році або подання ним недостовірних відомостей відповідачем не надано.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відносно утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів у розмірі 924 385,95 гривень та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 185 від 08.12.2020 підлягають задоволенню повністю.

Крім того, місцевий суд зазначив, що в розумінні вищезазначених норм законодавства та з урахуванням встановлених обставин справи, у відповідача відсутні будь-які правові підстави на вчинення дій з утримання сум з пенсії позивача, якщо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 185 від 08.12.2020 визнано протиправним та скасовано. У зв`язку з чим, позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів у розмірі 924 385,95 гривень задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 28 квітня 2015 року у справі № 21-138а15, Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 712/9936/17 та від 14 лютого 2019 року у справі № 591/6079/16-а.

Як вбачається зі змісту оскарженого рішення, в ньому не наведено жодного обґрунтування наявності умислу позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Крім того, згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно не підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні його із заявою про призначення пенсії та неповідомлення позивача про поновлення на посаді, не наведено та допустимими доказами не підтверджено, суд першої інстанції дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може в повній мірі погодитись судова колегія апеляційного суду.

Статтею 2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх з і служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Так, згідно матеріалів справи позивача було поновлено з 19.01.2007 на посаді начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Донецькій області відповідно до постанови Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2017 у справі № 805/3965/16-а, яке набуло чинності 05.02.2020 відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Як вбачається з тексту постанови Першого апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1 був присутнім 05.02.2020 в судовому засіданні. В подальшому ним вживались заходи щодо виконання судового рішення в цій справі. Отже, позивач був обізнаний про це судове рішення.

В той же час, частиною 1 статті 60 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Протягом визначеного в оскаржуваному рішенні Управління періоді (з 01.08.2009 по 14.07.2020) фактично підстави для поновлення ОСОБА_1 на службі виникли після набрання законної сили постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020.

Відтак, ОСОБА_1 в силу норм ч.1 ст. 60 Закону № 2262-ХІІ після 05.02.2020 був зобов`язаний повідомити Управлінню про факт поновлення його на службі, тобто, виникнення обставин, що спричиняють припинення виплати пенсії.

Однак, такий обов`язок позивач не виконав, - доказів цьому не надав.

Саме в цьому полягає зловживання з боку пенсіонера.

Згідно до ч.2 ст. 60 Закону № 2262-ХІІ, у разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з ним зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Статтею 60 наведеного Закону також передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Отже, наведеними нормами фактично регулюються правовідносини, у яких утримання з пенсії здійснюються за ініціативою органу Пенсійного фонду України та без згоди пенсіонера.

В той же час, оскаржуваним рішенням відповідача з позивача стягнуто виплачену пенсію в розмірі 924 385,95 грн за період з 01.08.2009 по 14.07.2020.

Проте, підстави для припинення пенсії виникли з 06.02.2020 після набрання законної сили постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 в справі № 805/3965/16-а. З цієї ж дати наявне зловживання пенсіонера, яке дає правові підстави для відшкодування ним надміру сплаченої пенсії.

При цьому фактичне виконання Державною пенітенціарною службою України постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 в справі № 805/3965/16-а, а також встановлення відповідним Наказом Державної пенітенціарної служби України посадового окладу ОСОБА_1 з 22.05.2020 жодним чином не впливають на спірні правовідносини, не змінюють дати, з якої працівник є поновленим на роботі, а тому не скасовують обов`язку позивача повідомити пенсійний орган про поновлення його на службі судовим рішенням, що набрало законної сили.

З даних про виплату пенсії ОСОБА_1 , протягом лютого липня 2020 року йому сплачувалась пенсія в розмірі 10 214,96 грн щомісяця.

Отже, за період з 06.02.2020 по 14.07.2020 позивачем необгрунтовано отримано пенсії, яка підлягає відшкодуванню, в загальному розмірі 53 926,81 грн, згідно наступного розрахунку:

- з 06 по 29 лютого 2020 - 10 214,96 грн / 29 днів * 24 дні = 8 453,76 грн;

- з 01.03.2020 по 30.06.2020 - 10 214,96 грн * 4 місяці = 40 859,84 грн;

- з 01.07.2020 по 14.07.2020 - 10 214,96 грн / 31 день * 14 днів = 4 613,21 грн.

Відтак, спірне рішення Управління № 185 від 08.12.2020 є противправним лише в частині та підлягає скасуванню на суму 870 459,14 грн: 924 385,95 грн - 53 926,81 грн.

З огляду на зазначене, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дії Управління відносно утримання з пенсії позивача коштів на підставі рішення № 185 від 08.12.2020 та зобов`язання Управління припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду частковому скасуванню, з ухваленням нової постанови.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, встановлений рішенням місцевого суду, і присуджує позивачу часткове відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі № 200/2126/21-а скасувати частково.

Абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі № 200/2126/21-а замінити одним абзацом наступного змісту:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 185 від 08.12.2020 в частині утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів у розмірі 870 459,14 гривень.».

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі № 200/2126/21-а залишити без змін.

Повне судове рішення 21 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук