Справа № 400/4363/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4363/21

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. Дата і місце ухвалення: 21.10.2021р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 15.03.2021р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., період роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020р., з урахуванням періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половини часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., періоду роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р., перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, зазначеного в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 10.03.2021р. №7/1-470/21 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці та виплатити недоотриману різницю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є суддею у відставці, з 10.04.2019р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та одержував щомісячне довічне грошове утримання на рівні 80% від суддівської винагороди. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2021р. по справі №400/2808/20 ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди починаючи з 10.04.2019р. Однак, під час перерахунку в лютому 2020 року щомісячного довічного грошового утримання відповідачем необґрунтовано зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50% від відповідного грошового забезпечення працюючого судді. Також, територіальний орган ПФУ не зарахував ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., період роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р. На звернення в березні 2021 року позивача з цього приводу до ГУ ПФУ в Миколаївській області останнє рішенням від 17.03.2021р. відмовило у здійсненні перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці, а також в зарахуванні відповідних періодів до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., період роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., період роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 21.10.2021р. у відповідній частині з прийняттям нового судового рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 15.03.2021р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020р., з урахуванням періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половини часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., періоду роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р., перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70% грошового утримання судді, зазначеного в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 10.03.2021р. №7/1-470/21 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, та виплатити недоотриману різницю.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції, зарахувавши до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби, половину часу навчання у вищому навчальному закладі та період роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ, встановив, що загальний стаж позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 30 років 01 місяць 08 днів. В той же час, судом першої інстанції залишено поза увагою, що з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 повинен становити 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% + 10Ч2).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2021р. у справі №400/2808/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу, як судді у відставці перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2019р. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 25.06.2020р. на підставі довідки ТУ ДСА України в Миколаївській області від 24.06.2020р. №7/1-1088/20 починаючи з 19.02.2020р., з урахуванням фактично проведених виплат.

На виконання рішення суду у справі №400/2808/20 територіальним органом ПФУ було перераховано з 10.04.2019р. щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 в розмірі 90% від суддівської винагороди, а з 19.02.2020р. перераховано щомісячне грошове утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди.

15.03.2021р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.03.2021р. №7/1- 470/21, видану ТУ ДСА України в Миколаївській області. Також, позивач просив зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку судді та враховується при обчисленні довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., (тривалість стажу - 2 роки 8 днів), навчання в Українській юридичній академії міста Харкова з 01.09.1988р. по 26.06.1993р. (тривалість стажу - 2 роки 5 місяців 10 днів), роботу на посадах слідчого в УМВС в Миколаївської області з 30.07.1993р. по 05.01.2001р. (тривалість стажу - 7 років 6 місяців 5 днів), а також про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19.02.2020р. з урахуванням відповідних періодів в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з розміру грошового утримання вказаного у довідці ТУ ДСА України в Миколаївській області від 10.03.2021р. №7/1- 470/21, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням №149/03:04-п від 17.03.2021р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.03.2021р. У вказаному рішенні територіальний орган ПФУ зазначив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020р. №1082-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня в розмірі 2102,00 грн. Тобто, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2021 рік не змінився в порівняні з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2020 рік, і, відповідно, і розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 будь-яких рішень щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не приймалося.

Підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо зарахування певних періодів до стажу роботи, що дає право на відставку судді та враховується при обчисленні довічного грошового утримання, рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №149/03:04-п від 17.03.2021р. не містить.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні половини строку навчання у вищому навчальному закладі (2 роки 4 місяці 27 днів), календарного періоду проходження строкової військової служби (2 роки 0 місяців 7 днів) та періоду роботи на посаді слідчого (8 років 2 місяці 3 дні) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та враховується при обчисленні довічного грошового утримання. За висновками суду першої інстанції, загальний стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 30 років 01 місяць 08 днів.

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами у справі в апеляційному порядку не оскаржується.

Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог щодо скасування рішення відповідача від 17.03.2021р. №149/03.04-п про відмову в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді та збільшення з 19.02.2020р. відсотку розміру довічного грошового утримання з 50% до 90% від суддівської винагороди працюючого судді. Суд зазначив, що виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому законом про судоустрій на момент відповідного розрахунку. Отже, відповідно до положень ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII до виплати підлягає щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині вимог позову, в задоволенні яких позивачу було відмовлено.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно ч.3 ст.142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 142 Закону №1402-VI у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VI було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019р. №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019р., було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Конституційний Суд України рішенням за №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року визнав крім іншого, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні КСУ зазначено, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Таким чином, з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визначено, зокрема, єдиний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який врегульований у ст.142 Закону №1402-VIII.

Як вже зазначалося колегією суддів, судом першої інстанції встановлено, що загальний стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 30 років 01 місяць 08 днів (з зарахуванням до відповідного стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 27.11.1984р. по 04.12.1986р., половини часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988р. по 26.06.1993р., періоду роботи на посадах слідчого в слідчих органах внутрішніх справ з 30.07.1993р. по 05.01.2001р.).

За таких обставин, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 70 відсотків (50% за 20 років + 20 % за 10 повних років роботи на посаді судді понад 20 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, однак судом не враховано, що вказаною нормою також визначено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення відповідача про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020р. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи 30 повних років, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 10.03.2021р. №7/1-470/21, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Оскільки, відмовляючи в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, тому, на підставі п.4 ч.1 ст.317 КАС України, оскаржуване рішення від 21.10.2021р. підлягає скасуванню у відповідній частині з прийняттям в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року підлягає залишенню без змін як таке, що не переглядалося в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції стягнуто з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн., як за одну задоволену судом позовну вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду першої інстанції позивачем за інші позовні вимоги, які є предметом розгляду судом апеляційної інстанції, сплачено 908,00 грн., а при поданні апеляційної скарги сплачено 2724,00 грн.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог позову в частині, що переглядаються в апеляційному порядку, тому, з врахуванням положень ч.3 ст.139 КАС України, з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2724,00 грн.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 .

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №149/03.04-П від 17 березня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 19.02.2020р. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 10.03.2021р. №7/1-470/21 у розмірі 70% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2724,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 грудня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук