Справа № 160/9115/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9115/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 р. (суддя Серьогіна О.В.) в справі № 160/9115/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі Департамент) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»;

зобов`язання зарахувати до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів;

визнання протиправною бездіяльності з відмови в оформленні та направленні документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402;

зобов`язання оформити та направити документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 р. залучено до участі у справі співвідповідача Національну поліцію України (далі НПУ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»; зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів; визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка виразилася у не підготовці документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити підготовку та надання документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за номером 3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за номером 135/13402, та з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Департамент просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вважає, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і не передбачено зарахування до календарної вислуги років вислуги років у пільговому обчисленні.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби визначена Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції України та деяких інших осіб та їх соціальний захист», однак лише для визначення статусу ветерана органів внутрішніх справ (далі ОВС) та впливає на розмір пенсії за вислугу років відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», але не передбачає зарахування періоду проходження служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Законодавець розмежовує поняття «вислуга років» та «календарна вислуга років», при цьому стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» містить поняття «вислуга років», а статті 12 «календарна вислуга років», тобто містить пряму вказівку, що умовами призначення пенсії за вислугу років є наявність у особи на день звільнення саме календарної вислуги років.

У цьому питання посилається на висновки, викладені Верховним Судом в постановах в справах №№ 161/4876/17, 200/2857/19-а.

Вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1992 р. № 393 через невідповідність цього нормативно-правового акту Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви, адже позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, адже стаж служби позивача встановлено у наказі від 26.06.2020 р. № 181о/с, а з цим позовом позивач звернувся 07.06.2021 р., тобто з пропуском строку звернення до суду у справах про проходження публічної служби.

На думку апелянта, зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу пільговий період проходження служби є безпідставним, позаяк Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядок № 393, а також Закон України «Про Національну поліцію» не містять такого поняття як загальний стаж.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, з якої звільнений наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.06.2020 року № 181 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 03 липня 2020 року.

Відповідно до вказаного наказу стаж служби в поліції позивача для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 21 рік 10 місяців 19 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 06 місяців 20 днів.

Після звільнення зі служби в Національній поліції України 10.11.2020 року позивач звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з заявою про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом Департаменту від 10.12.2020 року № С-1242 позивачу повідомлено, що згідно з наказом Департаменту від 26.06.2020 року № 181о/с «По особовому складу» він звільнений зі служби в поліції з 03.07.2020 року, його вислуга років у календарному обчисленні становила лише 21 рік 10 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ звільнені зі служби в поліції з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року набувають права на пенсію за наявності у них вислуги 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Згідно з пунктом 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ та інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 року № 760, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.10.2018 року за № 1152/32604, уповноважені структурні підрозділи організовують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищезазначене, законодавчих підстав для оформлення розрахунку вислуги років позивачу для призначення пенсії, підготовки додаткових пенсійних документів та подання їх до уповноваженого структурного підрозділу немає.

Застосувавши правову позицію, викладену Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 року у справі 805/3923/18-а, у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, яка полягає у тому, «в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393», врахувавши, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 24 календарних років і 6 місяців (26 років 05 місяців 8 днів, з яких: 21 рік 10 місяців 19 днів - вислуга в календарному обчисленні, 04 роки 06 місяців 20 днів - вислуга років на пільгових умовах), суд першої інстанції зазначив, що саме діями Департаменту, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено шляхом формування листа від 10.12.2020 року № С-1242 у задоволенні заяви позивача, тому вийшов за межі позовних вимог, визнав протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та зобов`язав Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати позивачу до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції врахував, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не уповноважений подавати документи до органу Пенсійного фонду, до повноважень Департаменту належить лише підготовка розрахунків вислуги років та інших документів, які подає до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України, що відповідно здійснено не було, тому дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оформити та направити документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років задоволенню не підлягають, проте вважав, що відповідач має здійснити підготовку та надання документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугу років позивачу відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402, та з урахуванням висновків суду.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок в частині задоволених позовних вимог обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, зокрема, в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Позивач звільнений зі служби в поліції наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.06.2020 р. № 181о/с на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 03.07.2020 р.

В наказі № 181о/с зазначено, що стаж служби в поліції ОСОБА_1 для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 21 рік 10 місяців 19 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 06 місяців 20 днів.

ОСОБА_1 10.11.2020 р. звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з заявою про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 10.12.2020 р. № С-1242 Департаментом повідомлено позивача про відсутність підстав для підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби з органів внутрішніх справ позивач не мав календарної вислуги років у кількості 24 календарних роки та 6 місяців і більше, а правових підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах немає.

Спірним в цій справі є питання наявності підстав для вчинення органом Національної поліції дій, направлених на призначення позивачу пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, у зв`язку з відсутністю у особи передбаченої цим законом календарної вислуги років.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з умов є наявність певної вислуги років.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ, передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, визначено статтею 17 Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 р. № 393 (далі Порядок № 393) передбачено, що ця постанова прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Цією постановою установлені періоди проходження відповідної служби, що зараховуються до вислуги років, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а пунктом третім установлено, які періоди проходження служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відступивши від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а зазначила, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна за змістом правова позиція зі спірного питання викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. в справі № 480/4241/18.

У цій постанові Верховним Судом вказано, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Враховуючи приведені правові висновки Верховного Суду, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної (базової) вислуги років, адже вислуга років позивача з врахуванням вислуги років на пільгових умовах становить більше необхідних для призначення пенсії за вислугу років 24 календарних років і 6 місяців (26 років 05 місяців 8 днів, з яких 21 рік 10 місяців 19 днів - вислуга в календарному обчисленні, 04 роки 06 місяців 20 днів - вислуга років на пільгових умовах).

Відповідно, суд також визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог, визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з відмови в зарахуванні до вислуги років для цілей призначення пенсії за вислугу років вислуги років у пільгового обчисленні з 10.06.2002 р. по 27.07.2011 р. відповідно до Порядку № 393 та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати вислугу років в пільговому обчисленні до вислуги років для цілей призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ.

Доводи апелянта стосовно того, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і не передбачено зарахування до календарної вислуги років вислуги років у пільговому обчисленні, суд визнає необґрунтованими через неврахуванням апелянтом приведених вище правових висновків Верховного Суду.

Посилання апелянта на висновки, викладені Верховним Судом в постановах в справах №№ 161/4876/17, 200/2857/19-а, суд визнає незмістовними з огляду на те, що Верховний Суд в приведених вище постановах відступив від таких висновків.

Щодо безпідставності застосування до спірних правовідносин пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1992 р. № 393 через невідповідність цього нормативно-правового акту Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд вказує, що на можливість застосування Порядку № 393 до спірних правовідносин вказує й Верховний Суд в приведених вище судових рішеннях.

Доводи апелянта про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду у справах про проходження публічної служби, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та безпідставності відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви суд визнає необґрунтованими.

Не є спірним питання, що стаж служби позивача встановлено у наказі від 26.06.2020 р. № 181о/с, яким позивач звільнений з публічної служби.

ОСОБА_1 10.11.2020 р. звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з питання подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Листом від 10.12.2020 р. № С-1242 Департаментом відмовлено у вчиненні таких дій.

З цим позовом позивач звернувся до суду 04.06.2021 р.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частина друга статті 122 КАС).

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що цей позов не пов`язаний із регулюванням правовідносин, пов`язаних з проходженням позивачем публічної служби, а направлений на захист порушеного права у питанні пенсійного забезпечення, тому до цих правовідносин має застосовуватися загальний строк звернення до суду, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, - шість місяців.

Відповідно, отримавши відмову відповідача у направленні документів до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення пенсії через відсутність необхідної вислуги років, викладену в листі від 10.12.2020 р., та звернувшись з цим позовом до суду 04.06.2021 р., позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Та обставина, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача зарахувати до загального стажу пільговий період проходження служби, тоді як Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядок № 393, а також Закон України «Про Національну поліцію» не містять такого поняття як загальний стаж, не є підставою для скасування судового рішення.

З цього питання суд вказує, що судом першої інстанції допущена описка у формулюванні термінів, яка може бути виправлена судом першої інстанції шляхом постановлення відповідної ухвали.

Апелянтом не приведено доводів у спростування обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка виразилася у не підготовці документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідності до вимог п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити підготовку та надання документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, з урахуванням висновків суду, тому судом не надається оцінка висновкам суду першої інстанції в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 р. в справі № 160/9115/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 р. в справі № 160/9115/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 20.12.2021 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 20.12.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко