Справа № 200/7011/19(2а/932/584/20)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 200/7011/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Замкової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року (суддя Кошля А.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Повзло Олени Володимирівни

третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у травні 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову 2327П серії ЕАВ № 1081077 від 19.04.2019 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, суд не повідомив позивача про розгляд справи, чим позбавив процесуального права бути присутнім в суді, надати свої пояснення та докази. Також позивач стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що правомірність оскаржуваної постанови не доведена відповідачем, докази, долучені останнім до матеріалів справи, не можуть бути взяті як належні та допустимі. Також суд залишив поза увагою доводи позивача про порушення процедури розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2019 було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 30.05.2019.

Справа неодноразово перерозподілялася між суддями означеного суду, востаннє була передана до розгляду судді Кошлі А.О. (протокол повторного автоматичного розподілу від 20.01.2021).

Ухвалою судді від 25 січня 2021 року адміністративну справу прийнято до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказана ухвала була вручена учасникам справи, позивачем ухвала отримана 19.06.2021, що підтверджується зворотним корінцем поштового відправлення.

При цьому матеріали справи не містять заяву позивача про розгляд справи з викликом сторін, а тому доводи останнього про незабезпечення судом процесуального права доступу до суду не є обґрунтованими.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові відповідача, суд апеляційної інстанції встановив, що Інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Повзло Оленою Володимирівною 19 квітня 2019 року винесено постанову 2327П серії ЕАВ № 1081077, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення п. 8.7.3.з ПДР.

Відповідно до підпункту «з» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, сигнали світлофора мають такі значення: вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даній справі предметом спору є доведення з боку відповідача належними та допустимими доказами допущення позивачем порушення правил проїзду перехрестя та дотримання процедури розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз статті 251 КУпАП дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фіксація правопорушення здійснена за допомогою нагрудного реєстратора ДМ4792, 4802, що відображено в оскаржуваній постанові.

Досліджений судом апеляційної інстанції відеозапис з нагрудного реєстратора підтверджує, що транспортний засіб LEXUS RX, державний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, здійснив проїзд перехрестя на вимкнений сигнал світлофора, який дозволяє рух у відповідному напрямку.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З огляду на вищевикладені норми чинного законодавства суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наданий відповідачем відеодоказ є належним та допустимим і в повній мірі доводить скоєне позивачем правопорушення.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду справи, суд апеляційної інстанції з відеодоказу, наданого відповідачем, не встановив порушення з боку патрульного вимог чинного законодавства під час складання оскаржуваної постанови, адже закон не вимагає від останнього вчинення будь-яких інших дій, крім тих, що були проведені для встановлення винної особи та обставин правопорушення.

Також суд встановив, що водієві було роз`яснено причини зупинки, допущене ним порушення, роз`яснено його права. Доказів того, що відповідач перешкоджав у реалізації певних прав, зокрема користування правовою допомогою, позивачем до суду не надано.

Не вважає суд апеляційної інстанції й обґрунтованими доводи апелянта щодо невірного зазначення відповідачем адреси розгляду справи вул. С. Хороброго, 28, м. Дніпро, з огляду на те, що в описовій частині постанови місцем правопорушення зазначено перехрестя пр. Пушкіна та вул. А Фабра, адже як підтверджено відеозаписом, зупинка автомобіля була здійснено саме за адресою вул. С. Хороброго, 28 і справу було розглянуто поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає закон.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року в адміністративній справі № 200/7011/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 21 грудня 2021 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова