Справа № 280/4128/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4128/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (суддя Конишева О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням заробітної плати згідно довідки від 26.10.2020 №477 з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 09.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу була призначена пенсія за віком. Зазначає, що згодом позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком, в якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії за віком та врахувати довідку про суми заробітної плати від 26.10.2020 №477. Проте, відповідачем була надана відповідь на підставі якої позивачу було фактично відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки остання видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Зазначає, що подана ним заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.04.2021 про перерахунок пенсії з доданими до неї документами, викладена таким чином, що її зміст очевидно дає змогу відповідачу оцінити його намір саме відносно реалізації права на здійснення перерахунку пенсії, про що він власно і просив відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Вказує на те, що позивачем не дотриманий порядок подання документів для призначення пенсії, а відповідачем не приймалось рішення про відмову у перерахунку пенсії. Пенсійний орган вважає, що лист №4927-4564/П-02/8-0800/21 від 19.04.2021, зі змістом якого не погоджується позивач, не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні КАС України та вказаним листом не приймалось рішень, які обмежують реалізацію соціальних гарантій позивача.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 02.06.2017 №12500 про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи.

Позивачу 09.01.2021 призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком, в якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії за віком та врахувати довідку про суми заробітної плати від 26.10.2020 №477.

Відповідач листом від 19.04.2021 №4927-4564/П-02/8-0800/21 повідомив позивача про неможливість врахування для обчислення пенсії довідку про заробітну плату №477 від 26.10.2020, оскільки остання видана підприємством, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Вважаючи такі дії відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції не погодившись з доводами позивача, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії встановлено зразка. Надання заяви невстановленого зразка позивачем не спричиняє обов`язку у суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення категорії громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини 2, 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1

Щодо форми та змісту заяви, з якою позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок), особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Згідно з п. 1.7 Порядку, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 4.1. Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно з п. 4.2. Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п. 4.3. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що форма та зміст заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу з метою призначення пенсії не відповідає вимогам Порядку

З цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, до заяви позивачем було долучено ряд документів, які подаються саме при намірі здійснити перерахунок розміру пенсії за віком.

Відмовивши позивачу в задоволенні його позовних вимог з підстав викладених в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій)

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 748/696/17.

Щодо доводів відповідача про те, що довідка видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а тому вищевказану довідку про заробітну плату неможливо врахувати для обчислення пенсії, слід зазначити таке.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі частини першої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії.

Той факт, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позбавлене можливості провести перевірку відповідності записів довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі № 234/3038/17, від 17.07.2019 у справі №302/757/17-а, 22.10.2018 у справі №235/2357/17, 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а та 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Також, відповідачем не доведено, що дана довідка не належним чином оформлена або містить будь-які розбіжності, внаслідок чого може виникати необхідність перевірки обґрунтованості її видачі, як і не доведена необхідність проведення перевірки.

Крім того, довідка кореспондуються з даними, що є в трудовій книжці позивача, та складена у відповідності до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу на підставі поданої ним заяви 12.04.2021 та долучених до неї документів, яка оформлена листом 19.04.2021 №4927-4564/П-02/8-0800/21, вчинена відповідачем необґрунтовано та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням заробітної плати згідно довідки від 26.10.2020 №477 з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 09.01.2021.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко