Справа № 240/6482/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/6482/20

21 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не урахування для розрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період 2017 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 3147,15 грн. та винагороди за участь в АТО/ООС у розмірі 3133,33 грн., яку отримував під час проходження військової служби;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 3147,15 грн. та винагороди за участь в АТО/ООС у розмірі 3133,33 грн., яку отримував під час проходження військової служби, з урахуванням проведеної виплати, інфляційних втрат та 3% річних за період з 09.11.2017 року по день прийняття рішення;

3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2017 рік із розрахунку 411,08 грн. в день до дня ухвалення рішення в даній справі із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про не врахування при виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року №889 та зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 зазначену грошову компенсацію з врахуванням при обрахунку сум щомісячної грошової винагороди за період з 09.11.2017 року по день повної фактичної виплати компенсації з нарахуванням та виплатою інфляційних втрат і трьох процентів річних від суми такої грошової компенсації;

зобов"язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 09.11.2017 року по день повної фактичної виплати компенсації із одночасним утриманням сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

В решті позовних вимог - відмовлено.

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з заявами: про визнання протиправними дій вчинених суб"єктом владних повноважень - відповідачем при виконанні рішення суду №240/6482/20 від 10.03.2021 року; про встановлення судового контролю за виконанням цього рішення через зобов"язання відповідача подати звіт про його виконання.

Заяви обґрунтовано тим, що військовою частиною при виконанні рішення суду під час обрахування середнього заробітку невірно було визначено середньоденний заробіток, який становить не 191,63 грн., як вважав відповідач, а 411,08 грн. а також при обрахунку середнього заробітку не було включено суми винагороди згідно постанови КМУ №889, а також суми виплат за участь в АТО, які є щомісячними тобто постійними і є складовими грошового забезпечення.

Обговоривши доводи поданих заяв, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що заяви не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України регламентовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, який його ухвалив.

Форми судового контролю та особливості встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені статтями 382-383 КАС України.

Положеннями ст.382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім цього, приписами ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наведених обставин, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постанові від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми КАС України (зміст яких фактично не змінився після 15.12.2017), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Проте, приписами ст.382 та ст.383 КАС України передбачено різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм. При цьому, КАС України взагалі не передбачає права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції за результатами розгляду заяв поданих в порядку ст. 383 КАС України.

Таким чином, подані ОСОБА_1 заяви в порядку ст.ст.382,383 КАС України, як правило не повинні розглядатися та вирішуватися судом сумісно, оскільки останні, як види судового контролю розглядаються з ухваленням окремих судових рішень. Але враховуючи зміст рішення, щодо виконання якого подані заяви, зміст поданих заяв (ідентичність наведеного обгрунтування тільки з відмінними одна від одної прохальними частинами), тотожність доданих до заяв додатків, колегія суддів вважає за доцільне розглядати подані заяви в одному апеляційному провадженні.

Як зазначалося вище, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним рішення Відповідача про не врахування при виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року №889 та зобов"язано Відповідача нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію із врахуванням зазначеної складової та інфляційних втрат і трьох процентів річних від суми такої грошової компенсації; середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку.

В решті позовних вимог - відмовлено.

При цьому, як вірно було зазначено судом у даному рішенні, обов"язок нарахування такої компенсації з врахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від її суми, є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію грошового забезпечення.

Разом з тим, зі змісту заяв слідує, що на виконання рішення від 10.03.2021 заявником отримано на свій рахунок кошти: 15 червня 2021 року у сумі 138708,86 грн. та 17 червня 2021 року у сумі 67285,71 грн.. Всього - 205994,57 грн. (без утриманих сум податка з доходів фізичних осіб та військового збору в загальній сумі 49176,09 грн.).

Листом від 16.06.2021 року №11/6514 ОСОБА_1 повідомлено про проведені виплати і додано відповідні розрахунки.

Однак в заявах про встановлення судового контролю заявником вказується про невиконання рішення суду в повному обсязі належним чином.

Колегія суддів зазначає, що посилання заявника щодо невиконання відповідачем судового рішення у справі №240/6482/20 в частині невиплати в повному обсязі коштів, є необґрунтованим, оскільки предметом спору у даній справі було право заявника на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за певний період та середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а не розміри такої грошової компенсації та середнього грошового забезпечення.

Разом з тим колегія суддів вважає, що незгода із сумою, яка підлягає виплаті, не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідним позовом про її стягнення з відповідача у порядку позовного провадження.

Тобто, нові вимоги позивача на виконання судового рішення, що набрало законної сили, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, оскільки, рішення суду від 10.03.2021 у справі № 240/6482/20 фактично виконане у повному обсязі відповідачем, відтак колегія суддів не вбачає підстав для застосування судового контролю в порядку встановленому ст.ст.382, 383 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяв від 02.09.2021 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №240/6482/20, передбачених статтями 382-383 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.