Справа № 160/11822/21
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11822/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, (суддя суду першої інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №160/11822/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

15.07.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, подана представником позивача, адвокатом Шашликовим Денисом Геннадійовичем до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-3620-58 від 17.02.2020 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-3620-58 від 18.02.2021 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 37788,74 грн.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 01.07.2020 ним отримано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області № Ф-3620-58 від 18 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 37788,74 грн., що підтверджується копією конверта та роздруківкою з трекінгу поштових відправлень офіційного сайту АТ УКРПОШТА за штрихкодовим номером відправлення 7932. Пізніше, через автоматизовану систему виконавчих проваджень, позивачу стало відомо, що 23.09.2020 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження за №63112244. Проте постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП №63112244 ОСОБА_1 не отримував. Оскільки зазначеної інформації було не достатньо для встановлення всіх обставин справи, представником Позивача, адвокатом Шашликовим Д.Г. на адресу виконавчої служби було направлено адвокатський запит, із проханням надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП №63112244 з ідентифікатором доступу до АСВП. 12.07.2021 року на поштову електрону адресу адвоката було отримано відповідь № 54433 від 09.07.2021 року від Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з копією постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП №63112244 з ідентифікатором доступу до АСВП. Під час дослідження матеріалів виконавчого провадження в АСВП було встановлено, що 17.12.2020 р. державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-3620-58 від 17.02.2020 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 грн.; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-3620-58 від 18.02.2021 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 37788,74 грн. Стягнуто на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в стягненні коштів на користь позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, позивачем не надано доказів сплати суми коштів у розмірі 2500 грн. адвокату, відтак позивач не має право на відшкодування вказаних витрат.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.09.2020 року державним виконавцем Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Логвиненко Тетяною Володимирівною при примусовому виконанні вимоги, було відкрито виконавче провадження за № 63112244.

В липні 2021 позивачу стало відомо, що відносно нього було відкрито Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження ВП № 63112244 на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3620-58 від 18 лютого 2021, яка була винесена ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Позивач вважаючи вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3620-58 від 17 лютого 2020 року та № Ф-3620-58 від 18 лютого 2021 року необґрунтованими звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами суд дійшов висновку, що вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ носять протиправний характер та підлягають скасуванню. Задовольнивши позовні вимоги суд стягнув на користь позивача витрати з правничої допомоги у розмірі 2500 грн., визнавши їх обґрунтованими та пропорційними до виконаної адвокатом роботи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в справі №640/18402/19, викладеного в постанові 28.12.2020 року, в разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних адвокатом надавати не потрібно.

Як встановлено судом першої інстанції між позивачем та Адвокатським бюро ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ укладено Договір про надання правової допомоги №103/2021 від 07.07.2021 року.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що правову допомогу, що надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує у розмірі 2 500,00 грн.

З матеріалів справи видно, що 12.07.2021 року між позивачем та Адвокатським бюро ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ складено акт про надання правової допомоги від 12.07.2021 року.

Згідно зі змістом акту, Адвокатським бюро підготовлено позову заяву про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, розмір винагороди складає 2500,00 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2500 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому підлягають стягненню з відповідача.

При цьому, суд зазначає, що за змістом статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок, однак щодо застосування норм ГПК України, викладено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19.

Враховуючи той факт, що приписи ст. 126 ГПК України є аналогічними приписам, що містяться в ст. 134 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе врахувати вказану позицію при розгляді справи в силу ст. 242 КАС України.

Крім того, такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд КАС при розгляді справи №280/2635/20 (постанова від 21.01.2021 року).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача з приводу того, що витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню позивачу оскільки вони не були підтверджені квитанцією про сплату відповідних коштів.

Враховуючи той факт, що відповідач оскаржує рішення суду лише в частині розподілу судових витрат з правничої допомоги, а судом апеляційної інстанції в межах доводів скарги не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції вимог норм процесуального чи матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року в адміністративній справі №160/11822/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай