Справа № 500/7555/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7555/21

14 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Хоміцька С.О.

представника відповідачів Живчик В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІБУС" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІБУС" (надалі, позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Державної податкової служби України (надалі, відповідач-2), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області № 2811562/42584569 від 30.06.2021 року було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1 від 02.11.2020 року на загальну суму 4289677,02 грн., в т.ч. ПДВ 714946,17 грн., зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 02.11.2020 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю "РІБУС".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем виконані всі умови для реєстрації податкової накладної та надані всі необхідні документи, проте спірна податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про протиправність дій відповідача-1 та відповідача - 2. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач-2 зобов`язаний зареєструвати спірні в даній справі податкову накладну, у зв`язку із чим просить задовольнити даний позов повністю.

Ухвалою суду від 08.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного 01.12.2021 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідачів подав до суду відзив на адміністративний позов (спільна позиція Головного управління ДПС у Тернопільській області та ДПС України), в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні даного позову повністю. Вважає, що позивачем не додано рахунків на оплату, а також жодних розрахункових документів та/або банківських виписок про оплату по контрагентах, подання яких передбачено поданими договорами та п. 5 Порядку №520 (встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень, що і стало підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Просить врахувати, що такі висновки узгоджуються з висновками Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 20.04.2021 у справі №500/2237/20 (пров. №А/857/6242/21).

01.12.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 14.12.2021 о 14:30 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що вказівка про недостатність трудових ресурсів для здійснення господарської операції не заслуговує на увагу, оскільки при перепродажі скретч карток реалізація відбувається тільки у момент їх «отоварювання», тобто при заправці транспортних засобі на АЗС. Зазначив, що торгівля талонами чи картками проводиться без здійснення операцій безпосередньо з пальним, що не потребує залучення значних трудових ресурсів чи наявності ємностей для зберігання пального. Вважає, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної. Просить врахувати, що вимоги надання саме цих документів ні в Квитанції, ні в профільних нормативно-правових актах немає, а платник податків в свою чергу надав документи, яких достатньо для підтвердження інформації про господарську операцію за наслідками якої було складено та відправлено на реєстрацію податкову накладну.

14.12.2021 у відкрите судове засідання представник позивача не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив здійснити розгляд справи на підставі наявних документів (не заперечує щодо розгляду справи в письмовому провадженні за необхідності), та просив задовольнити даний позов.

Представник відповідачів у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності якого є КВЕД 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

Позивачем подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 02.11.2020.

Після цього, позивачем отримано квитанцію від 24.06.2021, у відповідності до якої реєстрація податкової накладної була зупинена та зазначено, платник податку, яким подано для реєстрації податкову накладну/ розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Позивачем подано повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з відповідними додатками на підтвердження реальності господарських операцій по вищевказаним податковим накладним.

Однак, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято рішення від 30.06.2021 №2811562/42584569 про відмову у реєстрації податкових накладних. Вказане рішення комісії про відмову у реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних мотивоване тим, що позивачем не надано копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача і винесеного на підставі них спірного рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі, ПК України).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 (далі Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Як передбачено пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно із пунктом 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вказаної норми, 11.12.2019 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", зокрема Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі, Порядок №1165).

Відповідно до пункту 25 цього Порядку Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Голова комісії контролюючого органу організовує роботу комісії і відповідає за виконання покладених на неї завдань та функцій, головує на її засіданнях та визначає перелік питань, що підлягають розгляду (пункт 33 Порядку №1165).

Згідно з пунктом 34 Порядку №1165 голова комісії контролюючого органу: організовує роботу комісії та координує роботу її членів; головує на засіданнях комісії та визначає перелік питань, що підлягають розгляду; визначає функціональні обов`язки кожного члена комісії; відповідає за виконання покладених на комісію завдань та функцій; організовує підготовку документів щодо діяльності комісії; забезпечує надання аналітичної інформації; ініціює питання щодо зміни персонального складу комісії; забезпечує формування рішень за встановленою формою та надсилання їх платнику податку; забезпечує вирішення інших питань, що стосуються здійснення повноважень комісії.

У разі відсутності голови комісії контролюючого органу його обов`язки виконує заступник голови комісії. У разі відсутності голови комісії контролюючого органу та його заступника обов`язки голови комісії виконує один із членів комісії, який обирається комісією (пункт 35 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 37 Порядку №1165 члени комісії контролюючого органу мають право: ознайомлюватися з матеріалами, поданими на розгляд комісії, та брати участь у проведенні їх перевірки; переглядати всю інформацію про платників податку, наявну в ДПС; подавати пропозиції з питань, що розглядаються; викладати окрему думку, оформлену в письмовій формі; вносити пропозиції до порядку денного засідання комісії.

Пунктом 40 Порядку №1165 визначено, що засідання комісії контролюючого органу проводиться у разі наявності матеріалів для розгляду. У разі потреби член комісії контролюючого органу подає голові комісії пропозиції щодо проведення додаткового засідання.

Порядок взаємодії комісії контролюючого органу, структурних підрозділів та головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС затверджується наказом ДПС (пункт 41 Порядку №1165).

У додатку №1 до Порядку №1165 затверджені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, до яких віднесено наступне.

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово-господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Виходячи з наведених положень Порядку №1165 та обставин справи, суд констатує, що термінів розгляду матеріалів, які надходять до Комісії чи то від платника податку, чи то від структурних підрозділів контролюючого органу немає. Пункт 40 цього Порядку вказує лише на те, що засідання комісії контролюючого органу проводиться у разі наявності матеріалів для розгляду.

Зі змісту квитанції про зупинення реєстрації спірної податкової накладної вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про те, що платник податку, яким подано для реєстрації податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем разом з поясненнями до контролюючого органу подано такі документи: повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено; пояснення; оборотно-сальдова відомість по рахунку 281; податкове повідомлення-рішення; договір поставки з ТОВ «Еко Лан БЦ» від 02.11.2020; видаткова накладна на ТОВ «Еко Лан БЦ»; договір поставки з ТОВ «Ліван Торг» від 19.02.2019; видаткові накладні на ТОВ «Ліван Торг»; Договір купівлі-продажу з ПП «Окко - Бізнес Контракт» від 13.02.2019; видаткова накладна на ПП «Окко - Бізнес Контракт»; Договір поставки з ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» від 11.03.2019; видаткова накладна на ТОВ «Нафтотрейд Ресурс».

Із спірних рішень про відмову у реєстрації вказаних податкових накладних видно, що позивачу відмовлено з підстави ненадання копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

На думку суду, не зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних переліку документів, необхідних для реєстрації податкової накладної, за умови, що такий чітко визначений у Порядку №520, не є достатньою підставою вважати, що податковий орган не дотримався вимог Порядку №1165.

Порядок №520 передбачає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем у справі не подано до контролюючого органу розрахункових документів (платіжного доручення або виписки банку) на придбання товарно-матеріальних цінностей по контрагентах ТОВ «Еко Лан БЦ», ТОВ «Ліван Торг», ПП «Окко - Бізнес Контракт» та ТОВ «Нафтотрейд Ресурс».

Так згідно пункту 4.1 договору поставки №№-133-705 від 19.02.2019, між ТОВ «РІБУС» та ТОВ «Ліван Торг», оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки.

Крім цього, пунктом 4.4.1 передбачено, після отримання оплати товару, постачальник зобов`язаний на протязі 5-ти робочих днів передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (скретч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Однак, як слідує з матеріалів справи, позивачем не додано рахунків на оплату, а також жодних розрахункових документів та/або банківських виписок про оплату по контрагентах, подання яких передбачено поданими договорами та п. 5 Порядку №520.

Таким чином, у податкового органу при прийнятті рішення були відсутні документи, що підтверджували господарські операції, за якими виписані спірні податкові накладні, тобто не підтверджували ні реальність здійснення господарських операцій по поданій на реєстрацію податковій накладній, ні надавали можливості перевірити, за якою подією її сформовано чи за датою зарахування коштів від покупця як оплата за товар, чи датою відвантаження товарів.

Доказів того, що платник податків надав до контролюючого органу розрахункові документи та/або банківські виписки про оплату по контрагентах щодо спірної податкової накладної учасниками справи суду не подано та судом не здобуто.

За таких обставин, суд вважає, що контролюючий орган дійшов правомірного висновку, що платником податку не подано розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Таким чином, оскільки щодо спірних податкових накладних не надано документів платником податків на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної для реєстрації, то суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області про відому в реєстрації податкової накладної є правомірним.

У зв`язку з тим, що судом встановлено правомірність винесення оскаржуваного рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області про відмову в реєстрації податкової накладної, то відсутні правові підстави для зобов`язання зареєструвати спірну податкову накладну, виписану позивачем, оскільки така є похідною від правомірно винесеного рішення контролюючого органу.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 09.02.2021 у справі №500/2225/20 (пров. № А/857/375/21).

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати, у відповідності до ст. 139 КАС України, відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Копію рішення надіслати позивачу.

Реквізити учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "РІБУС" (місцезнаходження: вул. Лук`яновича, 8, м. Тернопіль,46400 );

відповідачі:

Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,46003 );

Державна податкова служба України (місцезнаходження: пл. Львівська, 8, м. Київ 53,04053 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.