Справа № 160/17366/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
24.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року на суму в розмірі 300000 грн.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
27.10.2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ», що проводиться Чечелівським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу у розмірі 300 000,00 грн. за порушення законодавства про працю та занятість населення №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року до моменту набрання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду законної сили у даній справі.
24.11.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування правової позиції зазначив, що підставою для проведення позапланового заходу з питань перевірки дотримання законодавства є інформація, отримана з відкритих джерел, це стало підставою для проведення інспекційного відвідування у строк з 02.07.2021 року по 08.07.2021 року. При проведенні цього заходу була виявлена певна кількість людей, які не змогли пояснити, з ким вони мають трудові відносини. Оскільки при проведенні позапланового заходу не було представника позивача, то до ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» була направлена вимога щодо надання витребуваних документів. У відповіді від 11.08.2021 року позивач надав інформацію про те, що вище перелічені працівники не є працівниками ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» та додав копії цивільно-правових договорів, укладених між субпідрядниками та робітниками, які, в свою чергу, надали пояснення. Аналізуючи ці договори, виникає сумнів щодо відповідності їх нормам цивільного права і відповідності зазначеної інформації. Так, більшість працівників начебто уклали цивільно-правові угоди з субпідрядниками лише у період з 09.10.2020 року по 13.10.2020 року, тобто напередодні інспекційного відвідування, хоча роботи на об`єкті велись заздалегідь. У липні 2021 року керівництвом ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» фактично було допущено 5 фізичних осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч.1 ст.21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413 та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування п`ятнадцятьох найманих працівників. Оскільки на момент проведення інспекційного відвідування було виявлено ознаки неоформлених трудових відносин з працівниками, які виконували роботу на будівельному майданчику, відповідач вважає, що ним було винесено законну постанову про накладення штрафних санкцій.
29.11.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано, що фізичні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є працівниками позивача та не залучалися ним для проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті будівництва, що проводяться за адресою: АДРЕСА_1 . 07.11.2021 року позивач звернувся з листом до ТОВ «Прораб» з проханням підтвердження укладання цивільно-правових угод із вищевказаними фізичними особами та проханням повідомити про сплату за вказаних фізичних осіб військового збору. Листом від 12.11.2021 року за вихідним № 12/11 ТОВ «Прораб» повідомило позивача, що між ТОВ «Прораб» та між фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладені відповідні цивільно-правові договори. А з метою підтвердження проведення усіх належних оплат за вказаних фізичних осіб ТОВ «Прораб» додатково надало відповідну звітність по ЄСВ, докази оплати військового збору та податку з винагороди ЦПД за липень-серпень 2021 р. (за час роботи фізичних осіб)
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
01.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято наказ №1002-П «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю)», яким вирішено провести інспекційне відвідування у період з 02.07.2021 року по 08.07.2021 року з питань виявлення неоформлених трудових відносин ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 .
01.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено направлення на проведення інспекційного відвідування №420-П.
Як зазначає відповідач у відзиві, при проведенні державного нагляду (контролю) була виявлена певна кількість людей, які не змогли пояснити, з ким вони мають трудові відносини.
02.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено вимогу про надання документів №ДН5267/1412/НД у строк до 09 год. 30 хв. 07.07.2021 року.
07.07.2021 року ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» за вих. №07/07 були подані до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області пояснення та документи, які витребовувались вимогою №ДН5267/1412/НД від 02.07.2021 року.
08.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено акт №ДН5267/1414/АВ, яким встановлено, що директором ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» ОСОБА_6 фактично було допущено до роботи п`ятьох громадян, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч.1 ст.21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413 та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування п`ятьох найманих працівників.
18.08.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено рішення №ДН5267/1414/АВ про розгляд справи про накладення штрафу, яким вирішено накласти штраф на ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» за порушення абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України.
18.08.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято оскаржувану постанову №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 про накладення на позивача штрафу у розмірі 300000 грн. за допуск до роботи без оформлення трудового договору п`яти найманих працівників.
Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно статті 162 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.
Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:
a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;
b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та
c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:
i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;
iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;
iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.
У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків
Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державною службою України з питань праці та Кабінетом Міністрів України подано апеляційні скарги.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року апеляційні скарги Державної служби України з питань праці та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 року - без змін.
Відповідно до ч.2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судом встановлено, що наказ на проведення інспекційного відвідування, акт заходу державного контролю та постанова про накладення штрафу, якій надається правова оцінка у межах даної адміністративної справи, прийняті на момент чинності Порядку №823, а тому він підлягає застосуванню до вказаних правовідносин.
Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до пп. 5 п. 4 та п. 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340 (далі Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Частинами 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).
Відповідно до пункту 1 Порядку №823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно до пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.
Судом встановлено, що підставою для проведення інспекційного відвідування позивача став лист ГУНП в Дніпропетровській області від 23.06.2021 року № 2сл/70 з інформацією про виявлення ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення трудових відносин.
Підстава для реалізації контрольних повноважень відповідає пп.5 п.5 Порядку №823, відтак у відповідача були наявні законодавчо визначені повноваження для призначення контрольного заходу у відношенні позивача.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача про допуск ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» до роботи без оформлення трудового договору п`ятьох працівників, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 265 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Згідно частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Так, вказаною нормою встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Верховний Суд вже неодноразово вирішував схожі правовідносини та у адміністративній справі №360/1947/19 (постанова від 08.06.2021) дійшов наступного висновку: основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - КЗпП.
За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають.
Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець. За цивільно - правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певну посаду.
Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції.
За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власна праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 у справі №820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі №822/723/17.
У справі №420/6605/18 Верховний Суд у постанові від 22.06.2021 зазначив наступне: характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
З аналізу наведених норм Верховний Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.
Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.»
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18 та від 02.02.2021 у справі №0540/5987/18-а.
У ході опитування отримано пояснення від наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Будівельно-монтажні роботи ТОВ «БП «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» здійснюються на підставі договору генерального підряду № 1 від 17.07.2019, укладеного між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Єкатерининський» (Замовник) та ТОВ «БП «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ (Підрядник).
Договорів щодо залучення субпідрядних організацій/підприємств ТОВ «БП «ЕКО- РЕСТАВРАЦІЯ» не надано. Директором ТОВ «БП «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ» Марченко Валерієм Олександровичем було повідомлено, що інші договори щодо виконання будівельно-монтажних робіт не укладались, субпідрядники не залучались.
Вказані відповідачем робітники у кількості 5 (п`ятьох) фізичних осіб за цивільно-правовими договорами, укладеними із ТОВ «Прораб», здійснювали не загальні, арматурні, зварювальні або бетонні роботи, або будь-які інші монтажні роботи, а займалися прибиранням будівельного сміття на будівельному майданчику. При цьому, як пояснено позивачем, відповідне прибирання проводилося в середині паркану будівельного майданчику на рівні першого поверху зовні будівлі.
Предметом даних договорів було саме надання послуг з прибирання будівельного сміття на об`єкті «Будівництво житлових апартаментів з паркінгами по АДРЕСА_1 ». У той же час, прибирання сміття жодним чином не залежить від інспекційного навідування або від того, що роботи проводились заздалегідь, оскільки даний вид послуг як прибирання сміття не належить до робіт загальних, арматурних, зварювальних або бетонних робот, або будь-яких інших монтажних робіт. При цьому, у повноваження генерального підрядника не входить робота з контролю за прибиранням будівельного сміття. Тобто, позивач, як генеральний підрядник за своїми функціями виконує лише контроль за належним виконанням робіт, визначених у вищевказаному договорі.
Крім того, слід зазначити, що ТОВ «Прораб» не є субпідрядником на об`єкті «Будівництво житлових апартаментів з паркінгами по АДРЕСА_1 », а є підрядником.
У той же час, як вже зазначалося, фізичні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є працівниками позивача та не залучалися ним для проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті будівництва, що проводяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Дані фізичні особи є найманими Товариством з обмеженою відповідальністю «Прораб» робітниками за цивільно-правовими договорами для прибирання будівельного сміття.
У свою чергу, ТОВ «Прораб» є підрядником по будівельним роботам, що проводяться за адресою: АДРЕСА_1 , та який залучений до порядних робіт Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Єкатерининський», на підставі відповідного договору №05/09-19 від 05.09.2019 року, який міститься в матеріалах справи.
З метою виконання договору №05/09-19 від 05.09.2019 року ТОВ «Прораб» укладені договори з надання послуг прибирання будівельного сміття з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 №3006/26-21Ц від 30.06.2021 року, №0107/20-21Ц від 01.07.2021 року, №0107-3/20-21Ц від 01.07.2021 року, №0107-2/20-21Ц від 01.07.2021 року, №0207/20-21Ц від 02.07.2021 року.
Таким чином, фізичні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 найняті за цивільно-правовими договорами для прибирання будівельного сміття підрядником - ТОВ «Прораб», а не позивачем, що підтверджено відповідними договорами.
Вказані обставини, також, підтверджуються листом від 12.11.2021 року за вихідним № 12/11 ТОВ «Прораб», яким повідомлено позивача, що між ТОВ «Прораб» та між фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладені відповідні цивільно-правові договори. А з метою підтвердження проведення усіх належних оплат за вказаних фізичних осіб ТОВ «Прораб» додатково надало відповідну звітність по ЄСВ, докази оплати військового збору та податку з винагороди ЦПД за липень-серпень 2021 р. (за час роботи фізичних осіб), які долучені позивачем до відповіді на відзив.
Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що вказані фізичні особи не є працівниками ТОВ «Будівельне підприємство «ЕКО-РЕСТАВРАЦІЯ», відтак, директором підприємства не було допущено порушення ч.1 ст.21, ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413.
Судом не підтверджено під час розгляду справи висновки відповідача про відсутність офіційного працевлаштування п`ятьох найманих працівників позивачем.
З огляду на викладене, прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року на суму в розмірі 300000 грн. є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4500,00 грн., що документально підтверджується квитанціями від 24.09.2021 року та від 06.10.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4500,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року на суму в розмірі 300000 грн.
В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у сумі 4500 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова