Справа № 480/5651/21
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2021 року Справа № 480/5651/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,
представника позивача - Донець С.О.,
представника відповідача - Савченко С.І., ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Роніс Груп" до Головного управління ДПС у Сумській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що за результатами камеральної перевірки відповідачем 03.11.2020 винесено податкове повідомлення-рішення, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 3345112 грн. Податкове повідомлення-рішення позивачу направлено поштою, але вручено не було. Вважає повідомлення-рішення протиправним.
Товариство зареєстровано платником ПДВ з липня 2018 року. У податковій декларації за липень 2020 року зареєструвало від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 3346112 грн. Зазначена сума від`ємного значення була незмінною з вересня 2019 року, з моменту накладення арешту з забороною відчуження та користування на майно товариства.
30 жовтня 2020 року відповідач прийняв рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ щодо позивача на підставі п.п. г п. 188.1 ст. 184 ПК України. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ скасовано, зобов`язано ГУ ДПС у Сумській області поновити реєстрацію.
Від`ємне значення з ПДВ у відповідності до вимог ст. 200 п. 2001 ПК України може бути враховано у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні періоди, підлягає бюджетному відшкодуванню та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Зареєстровані у ЄРПН податкові накладні є для позивача підставою віднести суми сплачено податку на додану вартість до податкового кредиту. З акту перевірки позивачем встановлено, що підставою для зменшення від`ємного значення стало неподання податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року. Така декларація дійсно не була подана, оскільки внаслідок арешту майна товариство фактично не здійснювало підприємницьку діяльність. Позивач виходив з вимог ст. 49 п. 49.2 ПК України відповідно до якого декларація має подаватися тільки у випадку проведення господарської діяльності. Відповідальність за неподання декларації встановлена ст. 120 п. 120.1 ПК України у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. До такого виду відповідальності позивача притягнуто не було. Вважає, що визначених законом обставин, за яких у позивача не виникає права на податковий кредит, а також підстав для його зменшення не було.
Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що позивачем подано податкову декларацію за липень 2020 року у якій відображено від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 3346112 грн. як таке, що виникло у попередньому звітному періоді. При цьому ним не подано податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року. Від`ємне значення з ПДВ у вказаному розмірі було відображено у декларації за травень 2020 року. Відповідно до вимог ст. 49 п. 49.2 ПК України у разі наявності показників, що підлягають декларуванню платник зобов`язаний подавати податкову декларацію за кожний звітний період.
Відповідно до порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість у складі декларації з ПДВ подається довідка про суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного період.
У порушення вимог ст. 200 ПК України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ позивачем завищено суму від`ємного значення у декларації з ПДВ за липень 2020 року. Податкове повідомлення-рішення винесено правомірно. Просить у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні представники позивача та відповідача вимоги та заперечення підтримали із зазначених підстав.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачем з 2019 року по листопад 2020, крім червня 2020 року, у податкових деклараціях з податку на додану вартість щомісячно відображалось від`ємне значення у розмірі 3346112 грн. Податкова декларація з ПДВ за червень 2020 року позивачем не була подана (а.с. 14-31).
Відповідно до ст. 46 п. 46.1 ПК України податкова декларація - документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 1961.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпункту 1971.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
З наведених норм вбачається, що право на податковий кредит у платника податку на додану вартість виникає не з самого факту подання податкової декларації, а у зв`язку зі сплатою такого податку при здійсненні визначених законом господарських операцій. На користь цього свідчить визначений законом момент віднесення сплачених сум до податкового кредиту, а саме сплата коштів або отримання товарів/послуг, а не момент подання податкової декларації. Також законом визначено у якому випадку сплачені суми не відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до ст. 200 п. 200.1, 200.4 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Наведеними визначено у який саме спосіб платником податку можу бути використано неявне від`ємне значення з податку на додану вартість.
Як було встановлено судом та не заперечується сторонами, від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 3346112 грн. у позивача виникло у 2019 році та протягом кількох звітних періодів декларувалось без змін, оскільки фактично товариством господарська діяльність не проводилась. За червень 2020 року податкова декларація з податку на додану вартість позивачем подана не була. З липня 2020 року та у подальших звітних періодах від`ємне значення суми податку на додану вартість позивачем знову відображалось у податкових деклараціях з ПДВ у попередньому розмірі 3346112 грн.
Відповідачем не подано ніяких доказів зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у зв`язку з отриманням позивачем бюджетного відшкодування або використання його для зменшення своїх податкових зобов`язань. Фактично відповідачем встановлено факт неподання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року. Відповідальність за таке порушення податкового законодавства встановлена ст. 120 п. 1201. ПК України у вигляді штрафу. Наслідків у вигляді зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість у випадку неподання податкової декларації закон не передбачає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Роніс Груп" до Головного управління ДПС у Сумській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя О.В. Соп`яненко