Справа № 161/13123/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/289/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Літвака О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Басюна Дмитра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2021 до суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування підстав позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та також, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального права а дії поліцейського ОСОБА_2 такими, що грубо порушують чинне законодавство. Вважає, що повідомив про подію, яка дійсно мала місце, а саме про заволодіння належним йому автомобілем сторонніми особами без його відому, однак після складання протоколу огляду місця події, відібрання пояснень та вилучення техпаспорта на автомобіль, працівники поліції склали на нього постанову за здійснення нібито неправдивого виклику.

Наголосив на тому, що умислу у вчиненні такого правопорушення немає, вважає свою заяву до правоохоронних органів правомірною та правдивою, у зв`язку із чим не вбачає у своїх діях складу адміністративного правопорушення.

Просить суд визнати протиправними дії поліцейського і скасувати постанову відповідача від 13.07.2021 серії ГАА №569920 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

26.07.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

17.08.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача, відповідно зо змісту якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що позивач повідомив до правоохоронних органів про викрадення в нього автомобіля, який насправді належить його дружині згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Окрім того пояснив, що інспектором поліції дотримано усі необхідні вимоги чинних норм законодавства, а оскаржувана постанова є правомірною.

В судовому засіданні 24.11.2021 допитано свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що приходиться позивачу колишньою дружиною. Повідомила що автомобіль марки Mazda-6, н.з. НОМЕР_1 , дійсно був спільно нажитим за час шлюбу з майном, хоча оформлений на неї. Вказує, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 з проханням звернутись в суд для вирішення питання виплати йому компенсації частки такого автомобіля. На вул. КарпенкаКарого, 2, кооператив «Автомобіліст-3» автомобіль стояв пошкодженим (розібраним) з 2019 року, і після того, як позивач відмовлявся звернутись в суд з даною заявою, ОСОБА_3 вирішила забрати автомобіль для того аби відвезти його в ремонт. Підтвердила, що за два-три дні до звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів із відповідним повідомленням, забрала автомобіль на лафеті з кооперативу, пред`явивши свій технічний паспорт на даний транспортний засіб. Ключі від автомобіля були в неї.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Літвак О.І. в судовому повністю заперечив заявлені позивачем вимоги, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справ, свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.07.2021 поліцейським взводу роти №1 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Басюком Д.В. винесено постанову серії ГАА №569920 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого останній 13.07.2021 о 14 год 57 хв у м.Луцьк по вул. Карпенка-Карого, 2Б, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. А саме викликав працівників патрульної поліції та повідомив, що у нього викрали автомобіль, хоча такої події не було, оскільки даний транспортний засіб є у власності його колишньої дружини ОСОБА_3 , що кваліфіковано за ст.183 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 1 700 грн. (а.с. 18).

Відповідно до ст.183 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про національну поліцію» завданням поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського (ч.1 ст.12 Закону України «Про національну поліцію»

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся на лінію 102 з метою захисту своїх прав, які він вважав порушеними внаслідок викрадення автомобіля, який вважає своїм.

Дані обставини відображені в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с.19-22).

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту наданого позивачем примірника оскаржуваної постанови вказує на те, що встановлених статтею 280 КУпАП вимог інспектор поліції не виконав.

Так, інспектором поліції не було встановлено, чи перебуває даний автомобіль у спільній сумісній власності подружжя.

З копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 у справі №161/15994/21 (провадження №2/161/4020/21) встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було придбано автомобіль марки Mazda-6, н.з. НОМЕР_1 , 2006 р.в., та зареєстровано на ОСОБА_3 (а.с.39-40).

Дана обставина стверджується також поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка зокрема не заперечила факт, того, що за кілька днів до повідомлення колишнього чоловіка на лінію «102» забрала без його відома такий автомобіль з гаражного кооперативу «Автомобіліст-2», який там розміщувався з 2019 року, оскільки був пошкоджений та потребував ремонту.

Така обставина також стверджується фотографіями з камери відеоспостереження гаражного кооперативу «Автомобіліст-2» за 08.07.2021 (а.с.40-43).

Таким чином, зважаючи на презумпцію рівності часток подружжя у спільному майні, передбачену ст.ст.70, 72 СК України, обидва з подружжя у рівній мірі володіли, користуватися та розпоряджалися транспортним засобом на момент здійснення виклику ОСОБА_1 на лінію «102», оскільки компенсація частки такого автомобіля позивачем колишній дружині в порядку поділу спільного майна подружжя відбулось лише 18.11.2021 за рішенням суду у справі №161/15994/21.

Крім того, в постанові відсутні посилання на будь-який із доказів, що підтверджують винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не взято до уваги та не дано оцінки поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в результаті чого не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість відповідач достатніх доказів на спростування тверджень позивача не надав.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що в даному конкретному випадку, виклик поліції позивачем по лінії 102 був виправданий, а відтак в його діях відстуній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене суд не володіє повноваженнями визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень в даній категорії справ, у зв`язку із чим в задоволенні такої вимоги позивача слід відмовити.

Оскільки судом на підставі наданих доказів встановлена обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а позовну заяву задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст.139КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 454 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 245, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 77, 162, 205, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову поліцейського взводу роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Басюка Дмитра Володимировича серії ГАА №569920 від 13 липня 2021 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП закрити.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк