Справа № 640/627/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Справа № 640/627/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представників позивача Ломейка О.О., Вітюка В.В.,

представників відповідача Бенескула А.В., Лєзіна Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної служби експертного контролю України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2021 року у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Мотор Січ»

до Державної служби експертного контролю України

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби експертного контролю України (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби експертного контролю України від 24.12.2020 № 62/20 про накладення штрафів на AT «Мотор Січ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова винесена Відповідачем без дотримання законодавчо визначеної процедури. Зокрема, Позивач стверджує, що при накладенні штрафу Відповідачем не було враховано надані ним пояснення та докази, безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів та пояснень, а також, що ПАТ «Мотор Січ» притягнуто до відповідальності після спливу строку давності і в резолютивній частині постанови не визначено суму штрафу (загальну суму) та не вказано відповідний розмір штрафу словами.

Крім того, на переконання Позивача, висновки контролюючого органу є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях щодо ймовірного порушення ПАТ «Мотор Січ» рішення Ради Національної безпеки України від 27.08.2014 «Про заходи щодо удосконалення державної військової-технічної політики», уведеного в дію Указом Президента України від 27.08.2014 № 691/2014.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач здійснював операції щодо реалізації авіаційних двигунів ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів за контрактом з SIA «AEROSERVICE» (м. Рига, Литва) від 09.04.2019 № 1323/658-Е19-075 LV428(FTD) на умовах поставки товару за правилами Інкотермс-2010 СРТ м. Рига, Латвія, з цивільною метою для гвинтокрилів Ми-8АМТ, які належать цивільним компаніям ЄС, що жодним чином не суперечить рішенню РНБО від 27.08.2014.

Разом з тим, суд зазначив, суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів не має ані обов`язку, ані повноважень здійснювати контроль за дотриманням покупцем товару вимог законодавства і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді понесення відповідальності шляхом накладення штрафних санкцій.

При цьому, суд вказав, що лише встановлення факту узгодженості дій суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів з контрагентом з метою порушення рішення РНБО від 27.08.2014 або його обізнаності з такими діями контрагента (у цьому випадку SIA «AEROSERVICE») може бути підставою для притягнення до відповідальності. Водночас, такі висновки не повинні ґрунтуватися на припущеннях, а мають підтверджуватися виключно належними, достатніми та допустимими доказами, яких Відповідачем суду не надано.

3. Не погоджуючись з такими рішеннями суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування таких вимог Апелянт стверджує, що правопорушення, за яке Позивача притягнуто до відповідальності, є триваючим, оскільки починається з моменту першої поставки 04.07.2019 та закінчується останньою поставкою 27.12.2019, а тому, на переконання Апелянта, притягнення ПАТ «Мотор Січ» до відповідальності відбулось у межах строків, визначених законодавством.

Крім того, Апелянт зазначає, що Позивачем здійснюється виготовлення авіаційних двигунів ВК-2500-03 на підставі ліцензійної угоди з AT «Клімов» (Санкт-Петербург РФ), а тому, на переконання Апелянта, оскільки такі двигуни реалізовувалися Позивачем на користь SIA «AEROSERVICE» (Рига, Литва) без встановлених покупних агрегатів, тобто в незавершеному вигляді, то закінчити їх виробництво мало можливість лише AT «Клімов». Такі обставини, на думку Відповідача, свідчать про те, що кінцевим споживачем такого товару був суб`єкт Російської Федерації.

При цьому, Апелянт посилається на листи СБ України, МЗС України, Міноборони України, МЗР України та інформацію в мережі Інтернет і стверджує, що Позивачем не було перевірено кінцевого споживача товару.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на правильності висновків суду першої інстанції, необґрунтованості доводів Апелянта та стверджує, що всі доводи апеляційної скарги засновуються виключно на припущеннях за відсутності жодних належних і допустимих доказів.

6. У судовому засіданні представники Апелянта підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених в їх відзиві на таку скаргу.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

8. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Ради Національної безпеки України від 27.08.2014 «Про заходи щодо удосконалення державної військової-технічної політики», уведеним в дію Указом Президента України від 27.08.2014 № 691/2014, заборонено експорт товарів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації.

9. АТ «Мотор Січ» Державною службою експертного контролю України (далі - ДСЕК України) було видано посвідчення про реєстрацію від 10.07.2017 № 3067/17/2020 (з відповідними роз`ясненнями), згідно з яким, Позивач зареєстрований як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів.

У роз`ясненнях до вказаного посвідчення, зокрема, зазначено, що перед здійсненням експорту, у тому числі, турбовальних авіаційних двигунів ВК-2500-01, ВК-2500-02, складових, запасних частин, комплектуючих агрегатів, деталей разової поставки, витратних та допоміжних матеріалів до них та до турбовального авіаційного двигуна ВК-2500-03, згідно з каталогом деталей та складальних одиниць 078.00.6700КД, відомості покупних виробів 078.00.6700ВП, АТ «Мотор Січ» зобов`язано звернутись до ДСЕК України за отриманням дозволів (висновків) на міжнародні передачі вказаних товарів, зокрема, до Російської Федерації, а також рекомендовано отримувати належним чином оформлені гарантії іноземних суб`єктів - кінцевих споживачів та уповноважених державних органів відповідних країн про те, що ані заявлений товар, ані кінцева продукція, в якій (для якої) він використовується (постачатиметься), не призначені для будь-яких потреб суб`єктів Російської Федерації або «військового кінцевого використання» суб`єктами Російської Федерації.

10. 09.04.2019 між АТ «Мотор Січ» (продавець) та компанією SІА «АЕROSERVІСЕ» (м. Рига, Литва) (покупець) укладено контракт № 1323/658-Е19-075 LV428(FТD), предметом якого є купівля-продаж авіаційних двигунів ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів, згідно з додатком та які виготовлені відповідно до Технічних умов 54917302 ТУ.

Згідно з п. 1.1 вказаного контракту, його предметом є купівля-продаж авіаційних двигунів ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів, згідно з додатком та які виготовлені відповідно Технічних умов 54917302 ТУ.

У додатку № 1 до цього контракту передбачено, що продавець зобов`язався продати 34 шт. товару, згідно з контрактом.

У додатку № 2 вказано, що продавець зобов`язався продати 16 шт. товару, згідно з контрактом.

У додатку № 3 зазначено, що продавець зобов`язався продати 2 шт. товару, згідно з контрактом.

У додатку № 4 передбачено, що продавець зобов`язався продати 48 шт. товару, згідно з контрактом.

11. Згідно з контрактом від 09.04.2019 № 1323/658-Е19-075 LV428(FТD), умови поставки товару визначено як СРТ м. Рига, Латвія (Інкотермс, редакція 2010 року).

12. Сертифікатом кінцевого споживача від 21.06.2019 № 47 SІА «АЕROSERVІСЕ» підтверджено, що авіаційні двигуни ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів будуть використані останнім виключно з цивільною метою для гвинтокрилів Ми-8АМТ, які належать цивільним компаніям ЄС і не призначені для військового кінцевого споживання Російською Федерацією.

13. На виконання умов цього контракту та наведених додатків до нього, АТ «Мотор Січ» експортовано на адресу SІА «АЕROSERVІСЕ»:

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/1049 від 04.07.2019 року 11 шт.;

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/1181 від 25.07.2019 року 11 шт.,

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/1049 від 16.08.2019 року 12 шт.,

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/1539 від 09.10.2019 року 9 шт.;

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/1650 від 30.10.2019 року 9 шт.;

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/2028 від 16.08.2019 року 9 шт.;

- згідно Митної декларації UА 112020/2019/2027 від 27.12.2019 року 9 шт.

14. На переконання посадових осіб ДСЕК України, Позивачем за посередництва SIA «Aeroservise Ltd» здійснено експорт авіаційних двигунів без покупних агрегатів для кінцевого використання у Російській Федерації, чим порушено вимоги вищевказаного Указу Президента України від 27.08.2014 № 691/2014.

15. З цих підстав Відповідачем винесено постанову про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експертного контролю від 24.12.2020 № 62/20, якою визнано, що АТ «Мотор Січ» вчинило порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, склад якого визначено абз. 2 ст. 24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», здійснивши міжнародну передачу товарів військового призначення, які в установленому порядку допущені до цивільного використання без отримання в установленому порядку дозволу (висновку), а також накладено на АТ «Мотор Січ» наступні штрафи:

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 27.12.2019 в сумі - 75 954 465, 53 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 27.12.2019 в сумі - 75 954 465, 53 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 30.10.2019 в сумі - 82 003 066, 28 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 09.10.2019 в сумі - 79 882 240, 42 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 16.08.2019 в сумі - 110 788 807, 28 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 25.07.2019 в сумі - 102 245 293,33 грн;

- у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом міжнародної передачі від 04.07.2019 в сумі - 105 796 543,08 грн.

Такі штрафні санкції накладено на АТ «Мотор Січ» з огляду на 7 окремих поставок спірних товарів, які мали місце 27.12.2019, 27.12.2019, 30.10.2019, 09.10.2019, 16.08.2019, 25.07.2019, 04.07.2019 відповідно.

16. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

17. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20.02.2003 № 549-IV (далі - Закон № 549-IV), Положенням про Державну службу експортного контролю України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №159 (надалі - Положення № 159 у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.12.2013 № 1490 (далі - Порядок № 1490).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 549-IV передбачено, що державний експортний контроль - комплекс заходів з контролю за міжнародними передачами товарів, їх використанням юридичною чи фізичною особою, що здійснюється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, та іншими державними органами з метою забезпечення захисту інтересів національної безпеки та відповідно до міжнародних зобов`язань України.

Суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів зареєстрований центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, державний замовник у сфері оборони та суб`єкт господарювання України, який має намір здійснювати або здійснює міжнародні передачі товарів, включаючи посередницьку (брокерську) діяльність.

Відповідно до ст. 5 Закону № 549-IV методами здійснення державного експортного контролю є: ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об`єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю; надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства; застосування санкцій до суб`єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

У статті 9 Закону № 549-IV визначено, що найменування та опис товарів, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю, вносяться до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю (далі - списки).

Списки складаються за відповідними групами товарів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, із залученням заінтересованих центральних органів виконавчої влади. До складання списків можуть також залучатися представники підприємств, наукових установ, організацій, а також їх об`єднань.

Списки затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 10 Закону № 549-IV, при отриманні центральними органами виконавчої влади, що здійснюють державний експортний контроль, та розвідувальними органами України, які беруть участь у заходах експортного контролю, інформації про наміри або можливість використання будь-яких товарів, не внесених до списків, у державах, що є їх кінцевими споживачами, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки зазначені органи зобов`язані поінформувати про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який має право у зв`язку з цим застосовувати до таких товарів процедури державного експортного контролю.

Державний експортний контроль здійснюється також і стосовно експорту, імпорту або тимчасового вивезення товарів, не внесених до списків, у разі, коли: такі товари ввозяться на територію України з наданням міжнародного імпортного сертифіката на вимогу держави-експортера; експорт або тимчасове вивезення таких товарів за межі України здійснюється до держав, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання таких товарів.

Якщо будь-якому суб`єкту господарювання повідомлено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, або йому стало відомо іншим шляхом про можливість повного чи часткового використання будь-яких товарів, що передбачаються для експорту або тимчасового вивезення до інших держав, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки, або для військового кінцевого використання у державах, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання товарів військового призначення, цей суб`єкт зобов`язаний звернутися до спеціально уповноваженого органу з питань державного експортного контролю за отриманням дозволу на право здійснення експорту цих товарів незалежно від того, зазначені вони у списках чи ні.

Експертиза в галузі державного експортного контролю проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, для вирішення питання про можливість надання відповідних дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, можливість проведення реєстрації суб`єктів господарювання, державних замовників у сфері оборони у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, як суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів або надання таким суб`єктам, державним замовникам повноважень на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю (ч. 1 ст. 11 Закону № 549-IV).

Суб`єкти господарювання України, державні замовники у сфері оборони, які мають намір здійснювати міжнародні передачі товарів, у тому числі проводити посередницьку (брокерську) діяльність, пов`язану з міжнародними передачами товарів військового призначення, попередньо реєструються як суб`єкти здійснення міжнародних передач товарів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю. З цією метою зазначені суб`єкти подають відомості та документи, необхідні для проведення попередньої експертизи товарів, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю. За підсумками експертизи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, ідентифікує товари, визначає умови здійснення їх міжнародних передач до конкретних держав, залежно від категорії товарів, видів міжнародних передач таких товарів тощо, та видає зазначеним суб`єктам посвідчення про їх реєстрацію як суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів разом з відповідними роз`ясненнями про особливості здійснення таких передач (ч. 1 ст. 12 Закону № 549-IV).

Статтею 24 Закону № 549-IV визначено, що порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Відповідно до п. 1 Положення № 159, Державна служба експортного контролю України (Держекспортконтроль) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

Серед основних завдань Держекспортконтролю визначено, зокрема, реалізацію державної політики у сфері державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, подвійного використання та інших товарів, щодо яких відповідно до Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» можуть застосовуватися процедури державного експортного контролю (далі - товари), а також внесення на розгляд Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства пропозицій щодо забезпечення її формування (пп. 1 п. 3 Положення № 159).

Порядок № 1490 установлює процедури розгляду Державною службою експортного контролю України справ про порушення суб`єктами здійснення міжнародних передач товарів - юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Відповідно до п. 1.3 Порядку № 1490, посадові особи Держекспортконтролю в межах своїх повноважень зобов`язані в разі виявлення ознак порушення вжити всіх необхідних заходів для встановлення факту порушення та його документального оформлення, а також своєчасно застосувати передбачені законодавством санкції.

У п. 1.9 Порядку № 1490 передбачено, що юридична особа може бути притягнута до відповідальності протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення нею встановлених Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» (далі - Закон) вимог.

Пунктом 5.3 Порядку № 1490 визначено, що якщо керівник дійде висновку про необхідність присутності керівника (уповноваженого представника) юридичної особи під час розгляду справи та/або в разі надходження клопотання про відкладення розгляду справи, керівник виносить постанову про відкладення розгляду справи.

Рішення про відкладення розгляду справи може бути прийнято за умови дотримання встановленого пунктом 1.9 розділу I цього Порядку строку притягнення юридичної особи до відповідальності.

Висновки суду апеляційної інстанції.

18. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством передбачено відповідальність суб`єктів господарювання за порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, зокрема за здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Разом з тим, ДСЕК України є органом, уповноваженим здійснювати контроль за дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства в галузі державного експортного контролю та, у разі виявлення відповідних порушень, притягати винних осіб до відповідальності в порядку та спосіб, визначений вищенаведеними правовими приписами.

19. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що Позивач, починаючи з 10.07.2017, є суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів і на підставі та у спосіб повноважень, що кореспондують цьому правовому статусу, ним укладено контракт від 09.04.2019 № 1323/658-Е19-075 LV428(FТD) з компанією SІА «АЕROSERVІСЕ» (м. Рига, Литва) щодо реалізацій саме цій іноземній компанії авіаційних двигунів ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів.

20. При цьому, апеляційний суд відзначає, що відповідно до документації за вказаним контрактом, зокрема згідно із сертифікатом кінцевого споживача від 21.06.2019 № 47, авіаційні двигуни ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів будуть використані SІА «АЕROSERVІСЕ» виключно з цивільною метою для гвинтокрилів Ми-8АМТ, які належать цивільним компаніям ЄСі не призначені для військового кінцевого споживання Російською Федерацією.

21. Разом з тим, судова колегія відзначає, що жодною нормою ані законодавства України, ані відповідних міжнародних актів суд не передбачено обов`язку або повноваження суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів здійснювати контроль за дотриманням покупцем вимог законодавства і використанням товару, відповідно до умов контракту.

22. Водночас, аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що висновки контролюючого органу про те, що кінцевим споживачем товару, реалізованого АТ «Мотор Січ» за вказаним контрактом, є суб`єкт Російської Федерації, засновуються виключно на припущеннях і не підтверджуються жодними належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.

Посилання Апелянта на листи МЗС України, СБ України, Служби зовнішньої розвідки України, Міноборони України та мережу Інтернет суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі листи, а тим більше, відомості в інтернеті мають лише загально-інформаційний характер та не є достатніми доказами, які б підтверджували висновки контролюючого органу та спростовували достовірність відповідної товаросупровідної документації за контрактом від 09.04.2019 № 1323/658-Е19-075 LV428(FТD) та підтвердження SІА «АЕROSERVІСЕ», яке міститься в сертифікаті кінцевого споживача від 21.06.2019 № 47, щодо використання цією іноземною Компанією придбаних у Позивача авіаційних двигунів ВК-2500-03 без встановлених покупних агрегатів виключно з цивільною метою для гвинтокрилів Ми-8АМТ, які належать цивільним компаніям ЄС.

Крім того, у жодному з таких листів не вказано, що саме ті двигуни, що були реалізовані Позивачем вказаній іноземній компанії на підставі вищезазначеного контракту були отримані суб`єктом господарювання РФ, як кінцевим споживачем, тим більше, за погодженням з АТ «Мотор Січ», а в листах Міноборони України взагалі зазначено, що на теперішній час інформація про конкретні міжнародні передачі такий авіаційних двигунів до РФ відсутня і щодо необхідності формування доказової бази свідомого приховування організації постачання відповідних двигунів до РФ та їх реекспорту з Латвії.

Втім, апеляційний суд зазначає, що лише встановлення факту узгодженості дій суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів з контрагентом з метою порушення рішення Ради Національної безпеки України від 27.08.2014 або його обізнаності щодо таких дій контрагента (у цьому випадку Компанії SІА «АЕROSERVІСЕ») може бути підставою для притягнення до відповідальності.

Водночас, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні підтверджуватися належними, достатніми та допустимими доказами.

23. Доводи Апелянта про те, що Позивачем здійснюється виготовлення авіаційних двигунів ВК-2500-03 на підставі ліцензійної угоди з AT «Клімов» (Санкт-Петербург РФ), а тому, на переконання Апелянта, оскільки такі двигуни реалізовувалися Позивачем на користь SIA «AEROSERVICE» (Рига, Латвія) без встановлених покупних агрегатів, тобто в незавершеному вигляді, то закінчити їх виробництво мало можливість лише AT «Клімов», і таке, на думку Відповідача, свідчить про те, що кінцевим споживачем цього товару був суб`єкт Російської Федерації, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, наводячи такі доводи, Апелянт не надав жодних доказів, які б підтверджували, що жодне інше підприємство, окрім AT «Клімов», не має виробничої спроможності для завершення виробництва вказаних двигунів та/або що в незавершеному вигляді SIA «AEROSERVICE» (Рига, Латвія) не мала і не могла мати потреби у таких двигунах.

Крім того, Апелянтом не доведено, що двигуни, реалізовані Позивачем на користь вказаної Компанії, не є кінцевим продуктом та/або навпаки - є комплектуючими або складовими частинами певних механізмів.

24. Таким чином, судова колегія вважає, що Апелянтом не доведено вчинення Позивачем порушень вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, за які його було притягнуто до відповідальності.

25. Разом з тим, аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, твердження Апелянта про те, що такі порушення є триваючими, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки кожне зі спірних порушень має часовий проміжок, протягом якого, за твердженням посадових осіб Відповідача, воно було вчинено, тобто 27.12.2019, 27.12.2019, 30.10.2019, 09.10.2019, 16.08.2019, 25.07.2019, 04.07.2019.

Отже, станом на час застосування до Позивача спірних санкцій (24.12.2020) строк притягнення його до відповідальності щодо порушень, які мали місце 30.10.2019, 09.10.2019, 16.08.2019, 25.07.2019, 04.07.2019, відповідно до п. 1.9 Порядку № 1490, сплив, що в сукупності з викладеним вище також переконує судову колегію у протиправності оскаржуваної АТ «Мотор Січ» постанови.

26. Приходячи до таких висновків, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE («Рисовський проти України») заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

27. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

28. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

29. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

30. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

31. Таким чином, апеляційна скарга Державної служби експертного контролю України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2021 року - без змін.

32. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби експертного контролю України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова