Справа № 420/13598/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13598/21

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В. Дата і місце ухвалення: 30.09.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення перерахунку пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №241 від 10.11.2020 року, в розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 10.11.2020 року №241, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому була призначена пенсія у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб».

Однак, на думку позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, протиправно зменшило розмір пенсії позивача до 70% сум грошового забезпечення та обмежило його пенсію максимальним розміром.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.04.2019 року відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром визнано протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року про виправлення описки).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 908,00 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до ст. 13 Закону №2262 у розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 10.11.2020 року №241, станом на 01.04.2019 року за рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/14955/20, яким установлено нові види грошового забезпечення, що не були враховані при перерахунку пенсії станом на 01.01.2018 року на виконання рішення по справі420/4006/19.

Апелянт вказує на відсутність підстав для виплати пенсії у розмірах більших ніж передбачено ст. 2 Закону №3668, оскільки це призведе до порушення Головним управлінням законодавства. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року, оскільки перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її підвищення в період дії загальної норми ст. 2 Закону №3668, до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті. Відтак, на думку відповідача, передбачені ст. 2 Закону №3668 обмеження застосовані до позивача правомірно.

Також, апелянт звертає увагу апеляційного суду на пропуск позивачем строку звернення до суду відповідно до ст.122 КАС України.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 19.04.2014 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4006/19 від 23.09.2019 року (суддя ОСОБА_2 ), зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% від сум грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/14955/20 від 28.01.2021 року (суддя Левчук О.А.) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №241 від 10.11.2020 року, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України станом на 05.03.2019 року, у відповідності до положень постанови Кабінет Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням раніше виплачених сум.

З 01.04.2019 року, на підставі оновленої довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №241 від 10.11.2020 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Розмір пенсії ОСОБА_1 після проведеного перерахунку становить 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та складає 17729,60 гривень. Однак, з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, позивачу виплачується 17690,00 гривень.

Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року протиправно зменшено відсотковий розмір пенсії позивача до 70 % від сум грошового забезпечення та застосовано обмеження пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Відтак суд зауважив, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивачу з 80 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року є протиправними.

Крім того, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальним розміром. Відтак, відповідач протиправно обмежує максимальним розміром суму належної позивачу пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на момент призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що призначений за вислугу років розмір пенсії позивача складає 80% відповідного грошового забезпечення.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII) внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18 та від 25 березня 2020 року у справі № 804/175/1638/18 (262СП/804/3953/18).

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.04.2019 року відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Стосовно перерахунку пенсії позивача без обмеження граничним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із Законом України від 24.12.2015 № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016р..

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016№ 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Вищевказане свідчить, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року по справі 347/2083/16, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 2 Закону №3668, оскільки в даному випадку норми спеціального Закону до якого відсилають положення вказаної статті ст. 2 Закону №3668 визнано протиправними та нечинними, крім того, обставини вказаної справи не є тотожними до обставин даної справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, колегія судів зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем строків звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, позивач дізнався з листа Головного управління ПФУ в Одеській області від 30.04.2021 року №7138-6172/Л-02/8-1500/21, яким його повідомлено, що перерахунок пенсі проведено з 01.04.2021 року у розмірі 70% грошового забезпечення, а з даною позовною заявою позивач звернувся до суду 02.08.2021р., тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області України залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 грудня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук