Справа № 642/2292/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 р.Справа № 642/2292/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 29.07.21 по справі № 642/2292/21

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Сагайдак Ірини Анатоліївни , Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до Заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- скасувати незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- визнати протиправним Податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- скасувати незаконне Податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України Ірини Сагайдак.Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 залучено Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495) в якості співвідповідача у адміністративній справі №642/2292/21.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 р. в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу , вважає , що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним. Посилаючись на обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 р. скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України , подано відзив на апеляційну скаргу , в якому просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 р. залишити без змін.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги та обґрунтування апеляційної скарги , наполягали на її задоволенні .

Представник відповідача підтримав свої заперечення , викладені в відзиві на апеляційну скаргу .

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін , перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 24.07.2002 року, номер запису №0045420.

На підставі наказу Головного управління ДПС У Харківській області№2273-п від 02.04.2021 "Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ", з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19.12.№481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", Податкового кодексу України, Закону України від 06.07.1995 року №265-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших нормативно - правових актів у сфері обігу підакцизних товарів.

Відповідно до наказу №2273-п від 02.04.2021 та направлень на перевірку від 05.04.2021 №№4155,4156 працівниками контролюючого органу було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - кіоску, який належить ФО-П ОСОБА_1 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та/або тютюновими виробами від 06.04.2021 №5680/20/33/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:

- п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР, яким визначено обов`язок суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- п.2 ст.3 Закону № 265/95-ВР, який визначає обов`язок суб`єктів господарювання надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій (QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- п.11 ст.3 Закону № 265/95-ВР, яким визначено обов`язок суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Вказані порушення встановлені внаслідок того, що:

- не проведенні розрахункової операції на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій зі створенням у паперовій або електронній формі відповідних документів на суму 31,0 грн. (при продажу слабоалкогольного напою SНАКЕ);

- не надання особі, яка отримує товар, розрахункового документу встановленої форми на суму 31,0 грн, (при продажу слабоалкогольного напою SНАКЕ);

- проведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів при продажу пива Чернігівське світле (чек №15802 від 05.04.2021).

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 № 0 про застосування фінансових санкцій в розмірі 5103,10 грн., рішення від 29.04.2021 №0 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6800,00грн..

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 №0 та рішення від 29.04.2021 №0 про застосування фінансових санкцій протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішення та податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР /далі Закон № 265/95-ВР/, дія якого поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення п. 1, 2 ст.3 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування фінансової санкції у розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закону 265/95-ВР за порушення п. 11 ст.3 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування фінансової санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує факту не видачі реалізатором розрахункового документу на повну суму оплати товару при продажі слабоалькогольного напою SНАКЕ .

В суді першої інстанції позивач вказував , що покупець не просив видати йому чек та реалізатор не відмовляв видати чек.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник не визнають встановлені порушення юридично , але фактично визнають та зазначають, що невидача чеку та не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій виникла у зв`язку з тим , що перевіряючі втекли та вчинили провокацію.

Колегія суддів звертає увагу на те , що приписами Закону N 265/95-ВР встановлено саме обов`язок суб`єкта господарювання надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Також, колегія суддів звертає увагу на те , що є неможливим утриматися від отримання чеку РРО при здійсненні покупки , оскільки операція з продажу такої покупки взагалі не проводилася через РРО і відповідно чек був не розпечатаний.

Стосовно проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів при продажу пива Чернігівське світле позивач в суді апеляційної інстанції пояснив , що ні у нього ні реалізатора не має знань щодо програмування кодів товару.

Колегія суддів оцінює критично такі посилання позивача , оскільки підприємницька діяльність це діяльність, яку здійснює особа на свій страх та ризик і тому ця особа має усвідомлювати всі ризики здійснення такої діяльності утому числі і ризики стосовно санкцій за порушення законодавства України. При цьому, згідно положень ст. 68 Конституції України, в Україні встановлена презумпція знання законодавства, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу щодо встановлених перевіркою порушень позивачем вимог п.1,п.2,п.11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 не підлягають задоволенню.

Щодо Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 , колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до пп.14.1.15 п. 14.1 ст. 14 ПК України будівлі - це земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим та введеним в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 № 507, визначено, що будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче- огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Відповідно п. 3.1 розділу 3 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24 жовтня 2005 № 327 (далі - Інструкція), мережа роздрібної торгівлі стаціонарна - це сукупність об`єктів роздрібної торгівлі, що розміщені в капітальних будівлях, мають систему спеціальних приміщень, оснащених торгово-технологічним устатковуванням.

Стаціонарна мережа функціонує у вигляді об`єктів роздрібної торгівлі - магазинів. Мережа роздрібної торгівлі напівстаціонарна - сукупність об`єктів роздрібної торгівлі, які займають відокремлене приміщення, як правило, легкої конструкції без великих капітальних витрат і, як правило, не мають торгового залу для здійснення торгово- технологічних операцій з покупцями. Напівстаціонарна мережа функціонує у вигляді об`єктів роздрібної торгівлі - кіосків, яток, автозаправних станцій тощо. Кіоск, ятка враховуються як окремі об`єкти торгівлі незалежно від того, розташовані вони у будь-якому приміщенні (магазині, кінотеатрі тощо), на вулиці, ринку чи в підземному переході тощо (п.3.2 Розділу 3 Інструкції). Павільйон - різновид об`єкта роздрібної торгівлі, який розташований в споруді легкого, некапітального будівництва з невеликою торговою залою і допоміжними приміщеннями. Якщо павільйон має торговий зал з площею 20 м 2 і більше, то він ураховується як магазин, а з площею менше 20 м 2 - як кіоск. На ринках павільйон має торговий зал, місця в якому здаються в оренду підприємствам та підприємцям для здійснення діяльності з роздрібної торгівлі (п. 3.5 розділу 3 Інструкції).

Відповідно до ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж, зокрема, алкогольних напоїв у невизначених місцях торгівлі.

Тобто, якщо суб`єкти господарювання (в тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) здійснюють торгівлю алкогольними напоями у невизначених для цього місцях торгівлі, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів відповідно до абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону № 495/95-ВР.

З матеріалів справи вбачається , що контролюючим органом під час перевірки встановлено, порушення ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі - Закон №495/95-ВР), а саме: торгівля алкогольними напоями в невизначених для цього місцях торгівлі (реалізація алкогольних напоїв здійснюється через віконце в кіоску, входу в кіоск немає).

Судовим розглядом встановлено та позивачем у справі не спростовано щодо здійснення торгівлі алкогольними напоями у невизначених для цього місцях торгівлі.

Позивач визнає здійснення ним реалізації алкогольних напоїв здійснюється через віконце в кіоску.

Згідно з положеннями ст.17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (в тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу розміром 6800 грн., зокрема, за порушення вимог ст. 15-3 Закону № 481/95-В.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів а матеріали справи не містять, що вказане місце торгівлі відповідає визначенню, наведеному в ст.15-3 Закону №481/95-ВР, а отже торгівля здійснюється у не визначеному для цього місця торгівлі.

Доводи представника позивача щодо складання оскаржуваних рішень іншою датою (заднім числом) не знайшли підтвердження у суді апеляційної інстанції у зв`язку наданням відповідачем на вимогу суду відповідних документів, які свідчать про складання , реєстрацію та підписання оскаржуваних рішень саме 29.04.2021 .

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на протиправність прийняття оскаржуваних рішень у звязку з тим , що пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено мораторій на проведення документальних і фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року до останнього календарного дня місяця (включно), у якому завершується дія карантину, встановленого Кабміном, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок у зв`язку із введенням в Україні карантинних обмежень через розповсюдження коронавірусної хвороби COVID-19.

29.05.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Так, абзацом 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, дійсно встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок у зв`язку із введенням в Україні карантинних обмежень через розповсюдження коронавірусної хвороби COVID-19, однак крім:

- документальних позапланових перевірок з підстав визначених пп. 78.1.8 ПКУ;

- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етиловою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених пп. 80.2.2., 80.2.3 та 80.2.5 ПКУ.

Тобто, введений «мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок» на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМУ на всій території України не поширюється на фактичні перевірки щодо порушення вимог законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК.

Як вбачається з наказу від 02.04.2021 р № 2273-п податковим органом призначено проведення фактичної перевірки позивача з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року N° 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших норматйвно-правових актів у сфері обігу підакцизних товарів саме на підставі п.п. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК.

Відтак колегія суддів неприйняття посилання позивача щодо протиправності проведення фактичної перевірки в період дії мораторію.

Враховуючи наведені вище норми та обставини справи колегія суддів вважає доведеним факт недотримання позивачем вимог Закону № 265/95-ВР та Закону № 481/95-ВР, що були виявленні під час проведення перевірки контролюючим органом.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 642/2292/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 20.12.2021 року