Справа № 620/15476/21
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 грудня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/15476/21

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Тихоненко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування нещасного випадку, що мав місце 26.12.2000 з старшиною УДСО в Чернігівській області ОСОБА_1 та не складення актів відповідної форми;

зобов`язати відповідача здійснити розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 26.12.2000 близько 12 год. 00 хв. у Чернігівській психоневрологічній лікарні у відповідності з вимогами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 та за результатами розслідування скласти акти за формою Н-1 та Н-5.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 03.12.2021.

На виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, обґрунтовану тим, що захворювання позивача перешкоджали йому вчасно підготувати та подати адміністративний позов до суду. Крім того, починаючи з 2019 року в Україні були введенні карантинні обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантину, що неодноразово продовжувався. Зважаючи на викладене просить поновити строк на оскарження та відкрити провадження. На підтвердження викладених в заяві обставин позивач надає лише копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення про перебування на лікуванні в період з 02.12.2020 по 14.12.2020.

Вирішуючи вказану заяву суд зазначає наступне.

Процесуальні строки, в тому числі строки звернення з позовом до адміністративного суду, в адміністративному судочинстві регулюються Главою 6 КАС України.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Предметом розгляду даної справи є бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування нещасного випадку, який стався 26.12.2000 з позивачем.

При цьому, як слідує з матеріалів справи позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав ще в 2019 році в зв`язку зі зверненням до відповідача з заявою (від 24.01.2019 №6-К) щодо приведення попереднього акту розслідування нещасного випадку до вимог діючих нормативних документів та скласти відповідні акти ф. Н-5 та ф. Н-1, на яку отримав відповідь № 16/4- № Лк від 22.02.2019, однак, з відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 01.11.2021 (згідно штемпелю на конверті).

Посилання позивача на той факт, що його захворювання перешкоджали вчасно підготувати та подати адміністративний позов суду не приймаються судом до уваги, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем надано лише копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення про перебування на лікуванні в період з 02.12.2020 по 14.12.2020. Однак, як встановлено судом про порушення своїх прав позивачу було відомо ще з 2019 року, як наслідок у останнього було достатньо часу для звернення до суду в межах строків, встановлених КАС України.

Щодо посилання позивача на встановлені в країні карантинні обмеження, в зв`язку з COVID-19, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 2 статті 43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Статтею 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що особа має право звертатися до суду як особисто, так і через уповноваженого представника, який може бути наділений всіма процесуальними правами, які належать позивачу (чи іншому учаснику справи).

Таким чином, суд зазначає, що зазначені позивачем обставини щодо неможливості його звернення до суду не можуть вважатися об`єктивно непереборними та такими, що виключали можливість для вчасного звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач не був позбавлений права звернутися до суду через уповноваженого представника.

Суд зазначає, що з набранням чинності Законом від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» питання поновлення процесуальних строків згідно КАСУ під час дії карантину вирішується наступним чином - сторона, яка їх пропустить має право на поновлення, але за умови доведення поважності причин такого пропуску та доведення факту того, що це трапилося саме через карантинні обмеження.

Будь-яких доказів на підтвердження факту пропуску строку звернення до суду, в зв`язку з карантинними обмеженнями позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем у заяві підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою, є неповажними.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, підстави зазначені позивачем у заяві визнані судом неповажними, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався в 2019 році та мав достатній час для звернення до суду за захистом своїх порушених прав в межах встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Враховуючи положення пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що недоліки позовної заяви не усунуто, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 20.12.2021.

Суддя О.М. Тихоненко