Справа № 120/11398/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2021 р. Справа № 120/11398/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Хмільницької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в червні 2021 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Хмільницької об`єднаної територіальної громади.

Рішенням 16 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 12.08.2021 № 684 позивачу відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки зазначена на графічних матеріалах земельна ділянки є включеною до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, а також не проведено інвентаризація земель сільськогосподарського призначення, відсутня повна інформація наявності земель запасу сільськогосподарського призначення.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Хмільницької міської ради № 687 від 30.07.2021.

- зобов`язати Хмільницьку міську раду повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0218) для ведення особистого селянського господарства на території Хмільницької об`єднаної територіальної громади.

Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки бажана позивачем земельна ділянка поділена між учасниками АТО відповідно до рішення Хмільницької міської ради № 205 від 05.02.2021. Крім того вказав на не проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Хмільницької міської територіальної громади, на наявність рішень Хмільницької міської ради № 140 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Хмільницької міської ТГ право оренди на які підлягає продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) у 2021-2023 роках», рішення № 243 «Про проведення земельних торгів на земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Хмільницької міської територіальної громади».

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяло на підставі, та у спосіб передбачений чинним законодавством.

26.10.2021 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджуться з доводами відповідача і просить задовольнити його позов.

02.11.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову.

В свою чергу позивачем 15.11.2021 подано відповідь на заперечення на відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні фактичні обставини.

08.06.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 16 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 30.07.2021 № 684 позивачу відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки відсутні земельні ділянки комунальної власності, які можливо було б відвести у приватну власність, враховуючи рішення 5 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання № 140 від 22.01.2021 "Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Хмільницької міської ТГ право оренди на які підлягає продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) у 2021-2023 роках", також беручи до уваги те, що об`єднання Хмільницької міської територіальної громади відбулося лише на в кінці 2020 року, Хмільницькою міською радою не проведена інвентаризація земель сільськогосподарського призначення придатних для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить рішення 10 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 27.04.2021 № 428 "Про внесення змін та доповнень до міської цільової Програми регулювання земельних відносин у Хмільницькій міській територіальній громаді на 2021-2023 роки (зі змінами)" яким у програму додано захід (1.16) - замовлення бази обліку сільськогосподарських земель Хмільницької міської територіальної громади та № 429 "Про виготовлення землевпорядних документацій Хмільницької міської територіальної громади" яким виконавчому комітету Хмільницької міської ради надано дозвіл на виготовлення бази обліку сільськогосподарських земель Хмільницької міської територіальної громади, в Хмільницькій міській раді відсутні схеми землеустрою, техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Хмільницької міської ради територіальної громади".

Вважаючи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України № 2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як вже встановлено судом, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянки є включеною до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, а також не проведено інвентаризація земель сільськогосподарського призначення, відсутня повна інвормація наявності земель запасу сільськогосподарського призначення

Водночас, суд наголошує, що вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначено у частині сьомій статті 118 Земельного Кодексу України, та підстави, якими керувався відповідач, відмовляючи позивачу, до них не належать.

Разом з тим, оцінюючи позицію відповідача, викладену в оскаржуваному рішенні щодо включення бажаної позивачем земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд звертає увагу, що положення ст. 136 Земельного кодексу України, якими визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Отже, визначальним є факт включення земельної ділянки до переліку земель, які виставлені на земельні торги, в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Частина 2 цієї Статті говорить, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Відповідності до частини 3 статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України передбачено, що підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.

Таким чином, перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому, фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Проте, такі положення регулюються ст. 136 ЗК України, а не ч. 7 ст. 118 ЗК України, якою керувався відповідач при прийнятті спірного рішення.

Відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу керуючись п. 7 ст. 118 ЗК України, з підстав того, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянки є включеною до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, а також не проведено інвентаризація земель сільськогосподарського призначення, відсутня повна інвормація наявності земель запасу сільськогосподарського призначення.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У разі надання органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7ст. 118 ЗК України.

Покликання відповідача у спірному рішенні на загальні підстави, із переліком норм права, якими ці правовідносини регулюються, без конкретної підстави а також зазначення про наявність рішення Хмільницької міської ради № 205 від 05.02.2021 на думку суду, є протиправним.

На підставі вищевикладеного, суд відхиляє доводи відповідача у відзиві на позов, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, так як рішенням відмовлено у наданні такого дозволу.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про протиправність спірного рішення в частині відмови позивачу, а відтак таким, що підлягає скасуванню.

У даній справі повноваження щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.11.2020 у справі №2240/3066/18, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 29 вересня 2020 року по справі №814/2221/17, від 17 лютого 2021 року справа № П/811/397/18.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотаня позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Пунктом 8 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Принцип пропорційності вимагає щоб використані засоби були належними для досягнення легітимної мети; засіб, який застосовується для обмеження, має бути найменш обтяжливим для права особи; використані засоби мають бути пропорційними очікуваним наслідкам, тобто тягар, який несе особа не може бути надмірним по відношенню до вигоди, яку отримує протилежний інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачами, суд дійшов висновку, що з наведених у позовних заявах мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інші витрати позивачем не понесені.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт рішення 16 сессії 8 скликання Хмільницької міської ради № 687 від 30.07.2021 "Про розгляд заяв громадян щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Хмільницької міської територіальної громади", в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0218) для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, з метою передачі безоплатно у власність на території с. Соколова Хмільницького району Вінницької області.

Зобов`язати Хмільницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0218) для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, з метою передачі безоплатно у власність на території с. Соколова Хмільницького району Вінницької області у спосіб та строки визначені статтями 118, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Хмільницька міська рада (вул. Столярчука, 10,м. Хмільник, Вінницька область, ).

Рішення в повному обсязі виготовлено 20.12.2021 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна