Справа № 420/4807/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4807/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України, до ОСОБА_1 про стягнення витрат, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України, до ОСОБА_1 , в якому позивач (з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог) просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 58872,48 грн. на користь Національної академії Національної гвардії України.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, прокурор просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав, зокрема:

- пред`явлення даної позовної заяви про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 є виключно захистом інтересів держави, оскільки саме з державного бюджету були здійснені витрати на його утримання під час навчання;

- право на стягнення вказаних коштів виникло у МВС України 04.10.2019 після видання наказу Начальника НАНГУ про відрахування з навчального закладу та виключення зі списків складу курсантів, проте до теперішнього часу АДПС України до суду з відповідним позовом не звернулась;

- окрім того, відповідно до листа НАНГУ за вих. № 84/1-659 від 09.04.2020, остання не вживала заходів із захисту порушених інтересів держави, оскільки Академія є державною установою та кошторисом по загальному фонду Державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову не передбачено;

- поряд з цим, військовою прокуратурою Одеського гарнізону на адресу Міністерства внутрішніх справ України направлено запит № 9-2-1161 від 17.04.2020 з вимогою надати відомості про вжиття заходів представницького характеру на предмет відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, зокрема, відносно курсанта ОСОБА_1 ;

- згідно відповіді Головного управління Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України від 08.05.2020 № 27/33/3-3510 вбачається, що Міністерство внутрішніх справ України позовну роботу на предмет відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, зокрема, з курсанта ОСОБА_1 , не проводило та звернення до суду із вказаного питання не планується;

- таким чином, за результатами проведеного вивчення військовою прокуратурою Одеського гарнізону встановлені обставини, які є підставою для захисту інтересів держави шляхом представництва в суді інтересів держави в особі МВС України у формі звернення до суду з цим позовом та участі прокурора в його розгляді, оскільки захист цих інтересів орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює;

- на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратурою повідомлено суб`єкта владних повноважень МВС України, а також НАНГУ, про необхідність представництва військовою прокуратурою інтересів держави в особі МВС України, НАНГУ у формі звернення до суду з цим позовом;

- необхідність представництва викликана наступними обставинами:

- громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила навчання та військову службу у НАНГУ у період з 25.07.2018 по 04.10.2019 на посаді курсанта;

- між начальником НАНГУ генерал-лейтенантом ОСОБА_2 та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами НАНГУ;

- відповідно до п. 1 укладеного контракту ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- наказом начальника НАНГУ (по стройовій частині) № 244 солдата ОСОБА_1 відраховано з навчального закладу на підставі п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем);

- НАНГУ, відповідно до наведених нормативно-правових актів, розраховано фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача за час проходження ним навчання, з дня його зарахування по день його виключення зі списків особового складу частини, які складаються з:

витрат на грошове забезпечення 12035,89 грн.;

предмети, матеріали, обладнання та інвентар 14485,25 грн.;

медикаменти та перев`язувальні матеріали 20,00 грн.;

продукти харчування 26399,08 грн.;

оплата теплопостачання 2424,03 грн.;

оплата водопостачання та водовідведення 1467,31 грн.;

оплата електроенергії 2533,24 грн.;

оплата послуг (крім комунальних) 7,68 грн.;

- таким чином, загальна сума витрат на утримання курсанта склала 59 372,48 грн., що підтверджується відповідними розрахунками, які додаються до позовної заяви;

- при звільненні з військового навчального закладу ОСОБА_1 було написано заяву-зобов`язання про відшкодування витрат у розмірі 59372,48 грн., пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі;

- згідно з наявними в позові матеріалами вбачається, що місячний строк для звернення НАНГУ з позовом до адміністративного суду сплив 04.11.2019, проте останньою не вживаються заходи щодо відшкодування з відповідача витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі;

- натомість, військова прокуратура Одеського гарнізону дізналася про наявність заборгованості перед НАНГУ та МВС України лише 08.05.2020 з листа ГУ НГУ МВС України;

- відповідно до листа НАНГУ за вих. № 84/1-659 від 09.04.2020, остання не вживала заходів із захисту порушених інтересів держави, оскільки Академія є державною установою та кошторисом по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову не передбачено;

- поряд з цим, з листа Головного управління Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України від 08.05.2020 № 27/33/3-3510 стало відомо, що Міністерством внутрішніх справ України також не вживались заходи представницького характеру щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України курсанта ОСОБА_1 ;

- відтак невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями МВС України укладених із ними контрактів про проходження військової служби у стриктурних підрозділах МВС України, після отримання освіти за рахунок бюджетного фінансування МВС України завдає пряму шкоду економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів;

- таким чином, за результатами проведеного вивчення військовою прокуратурою Одеського гарнізону встановлені обставини, які є підставою для захисту інтересів держави шляхом представництва в суді інтересів держави в особі МВС України у формі звернення до суду з цим позовом та участі прокурора в його розгляді, оскільки захист цих інтересів орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює.

Згідно зі змістом відповіді на відзив, позивач Національна академія Національної гвардії України підтримує адміністративний позов в повному обсязі та просить суд його задовольнити, з таких підстав, зокрема:

- Національна академія Національної гвардії України є державною установою, тому слід врахувати, що такі видатки здійснюються нею за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Відповідно до «Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, за вказаним КЕКВ 2800 здійснюється низка видатків, які крім судового збору, включають сплату податкових, неподаткових та інших платежів на безповоротній основі, і справляння яких передбачено законодавством (включаючи плату і адміністративні послуги) та багато інших;

- згідно довідки начальника фінансового відділу (головного бухгалтера) від 24.06.2020 № 149, кошторисом Національної академії Національної гвардії України на 2020 передбачено фінансування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі 38400,00 грн., однак станом на день подання позовної заяви асигнування з державного бюджету не відкриті та за обліком рахується недофінансування у сумі 38400,00 грн.;

- 01.10.2019 ОСОБА_1 надано рапорт командуванню Академії про відрахування з числа курсантів у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. З постановою КМУ № 964 від 12.07.2006 «Про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах» ОСОБА_1 була ознайомлена та з вимогами чинного законодавства згодна;

- передумовою відрахування з вищого військового навчального закладу було особисте волевиявлення ОСОБА_1 , а саме її небажання продовжувати навчання та в подальшому проходити військову службу на офіцерських посадах;

- крім того, відповідач був ознайомлений зі зведеним розрахунком на загальну суму 59372,48 грн., а також повідомлений про необхідність відшкодування зазначеної суми, про що свідчать його особисті підписи на вказаних розрахунках. Жодних скарг та претензій від відповідача на адресу Академії до теперішнього часу не надходило;

- до того ж, ОСОБА_1 була надана заява-зобов`язання;

- 28.10.2019 відповідачем було добровільно сплачено на рахунки Академії лише 500 грн.;

- з 28.10.2019 по 23.11.2020 відповідачем не здійснювалося будь-яких дій щодо добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, тому можна вважати це відмовою від добровільного відшкодування витрат;

- заява-зобов`язання ОСОБА_1 , яка додана до матеріалів позовної заяви є підтвердженням згоди із розміром заборгованості за утримання у вищому військовому навчальному закладі на дату звільнення. Також, заява-зобов`язання містить інформацію, щодо порядку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, передбачений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964 у разі добровільного відшкодування та наслідки примусового стягнення заборгованості у порядку судового та виконавчого провадження у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а отже не потребує візування уповноваженою особою чи представником Академії, який має право представляти інтереси та діяти від імені Академії чи МВС України;

- тобто заява-зобов`язання є документом, який підтверджує факти згоди військовослужбовця з сумою боргу, погодженням її сплати у добровільному порядку та доведення до відома боржника окремих наслідків та порядку стягнення боргу у примусовому порядку.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:
- військовий прокурор Одеського гарнізону є не належним позивачем;

- позивач проходила службу в Національній академії Національної гвардії України, якій надано право та обов`язок здійснювати претензійну та позовну діяльність відповідно до ЗУ «Про Національну гвардію України», Статуту Академії та іншими нормативними документами;

- військовий прокурор Одеського гарнізону прямо вказує, що Національна академія Національної гвардії України не скористалась вказаними вимогами КАС України на звернення в місячний строк, який сплив 04.11.2019 та те, що Академією не вживались та не вживаються заходи щодо відшкодування з відповідача витрат;

- як вказано в позовній заяві НА НГУ кошторисом по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 не передбачено фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову;

- однак доказів про відсутність коштів у належного позивача (довідок, кошторису по КЕКВ 2800 за 2019 рік) до позовної заяви ні Військовим прокурором Одеського гарнізону, ні НА НГУ, ні МВС України додано не було;

- стверджувати про не можливість скористатись законним правом НА НГУ на подання позовної заяви про відшкодуванні витрат з відповідача у встановлені КАС України строки у зв`язку із відсутністю коштів за КЕКВ 2800 неможливо, так як належні докази відсутні;

- позивачем вказано інший предмет спору, а саме суму в 59 327,48 грн. Однак дана заборгованість є іншою, оскільки відповідачем було здійснено платіж в сумі 500 грн. на рахунки Академії;

- а відтак сума боргу становить 58827,48 грн. та не відповідає предмету спору позовної заяви;

- з моменту відрахування відповідача з Академії, а саме з 04.10.2019 та по даний час на адресу відповідача не надходило жодної належної претензії щодо сплати боргу з відшкодування утримання у ВНЗ;

- щодо письмової заяви-зобов`язання, то дане зобов`язання є взагалі нікчемним, оскільки в даному документі не вказана жодна уповноважена особа чи представник Академії, який має право представляти та діяти від імені Академії чи МВС України, відсутні будь які підписи уповноважених на те осіб, гербових печаток Академії та іншого, що дає змогу узаконити дане зобов`язання;

- разом з тим, даний документ не затверджений та не визначений ніяким нормативно-правовим актом системи МВС України й містить в собі зобов`язання цивільно-правового характеру;

- з поданого позову військового прокурора Одеського гарнізону не встановлено та документально не підтверджено неналежного здійснення повноважень і керівництва академії та головного органу військового управління у захисті своїх інтересів з відшкодування витрат щодо утримання відповідача у вищому навчальному закладі;

- разом з тим прокурором не додано до позову матеріалів службових розслідувань щодо вищевказаних суб`єктів владних повноважень, що призвели до представництва інтересів держави прокурором у даній справі;

- як вказано в позовній заяві НА НГУ кошторисом по загальному фонду держаного бюджету за КЕКВ 2800 не передбачено фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову;

- однак доказів про відсутність коштів у належного позивача (довідок, кошторису по КЕКВ 2800 за 2019 рік) до позовної заяви ні військовим прокурором Одеського гарнізону, ні НА НГУ, ні МВС України не додано;

- Академія у відповіді на відзив вказала, що згідно довідки начальника фінансового відділу (головного бухгалтера) від 24.06.2020 № 149 кошторисом НАНГУ на 2020 передбачено фінансування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі 38400 грн., однак станом на день подання позовної заяви асигнування з державного бюджету не відкриті та за обліком рахується недофінансування у сумі 38400 грн.;

- враховуючи таку інформацію, Академія невчасно звернулася до військової прокуратури щодо представлення своїх інтересів, чим без поважних причин пропустила процесуальні строки, встановлені КАС України;

- стверджувати про не можливість скористатися законним правом НАНГУ на подання позовної заяви про відшкодування витрат із відповідача, у встановлені КАС України строки у зв`язку з відсутністю коштів за КЕКВ 2800, не можливо, так як належні докази відсутні;

- 04.10.2019 згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України по стройовій частині № 224 контракт про навчання був достроково розірвано;

- таким чином, починаючи з 04.10.2019 розпочався перебіг строку на реалізацію Академією свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку;

- однак, позовна заява направлена до суду 04.06.2020, тобто з пропущенням встановленого місячного строку для звернення до суду.

Станом на дату вирішення справи жодних заяв по суті справи від позивача Міністерства внутрішніх справ України щодо позову, поданого прокурором, або відзиву відповідача на позовну заяву тощо до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 25.07.2018 року № 158 с/ч (а.с.14) наказано зарахувати в списки особового складу академії та на всі види забезпечення: з 25.07.2018 та присвоїти первинне військове звання «солдат», призначити курсантами та вважати такими, що уклали контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України на період навчання: по факультету № 4 (гуманітарному), за спеціальністю «Психологія» громадянка ОСОБА_1 .

Згідно з витягом із наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 04.10.2019 року № 224 с/ч (а.с.16) припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів, відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення:

- солдата ОСОБА_1 , курсанта 2 відділення 138 навчальної групи курсу № 2 гуманітарного факультету, за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 04 жовтня 2019 року;

- звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України та направлено на військовий облік до Ізмаїльського ОМВК Одеської області;

- відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», наказано провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету.

Підставами вищевказаного наказу у ньому зазначено: наказ начальника Академії від 03.10.2019 № 958, припис від 04.10.2019 № 641.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, прокурором до суду також подано копії, зокрема (а.с.13, 15, 17, 20, 22-25, 33-34):

- контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами Національної академії Національної гвардії України, укладеного між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-майора ОСОБА_2 , та громадянином солдатом ОСОБА_1 , згідно з яким курсант солдат ОСОБА_1 ознайомилася із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема:

- відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- рапорту від 01.10.2019 року начальникові курсу № 2 гуманітарного факультету, в якому відповідач солдат ОСОБА_1 просить клопотати перед командуванням Академії про відрахування її з числа курсантів у зв`язку із небажанням продовжувати навчання та в подальшому проходити службу на офіцерських посадах, із зазначенням, що з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлена та згодна;

- Зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 25 липня 2018 по 04 жовтня 2019 року (підстава: постанова КМУ від 12 липня 2006 року № 964), відповідно до якого сума, що підлягає відшкодуванню: грошове забезпечення військовослужбовців 12035,89 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 14485,25 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали 20,00 грн.; продукти харчування 26399,08 грн.; оплата теплопостачання 2424,03 грн.; оплата водопостачання та водовідведення 1467,31 грн.; оплата електроенергії 2533,24 грн.; оплата послуг (крім комунальних) 7,68 грн. Усього по рахунку: 59372,48 грн. Відповідач з розрахунком ознайомлений, про що свідчить підпис відповідача;

- заяви-зобов`язання солдата ОСОБА_1 , відповідно до якої остання з зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 59372,48 грн. ознайомлена та зобов`язалась добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України під час проходження військової служби (навчання) у розмірі 59372,48 грн.;

- листа Національної академії Національної гвардії України від 09.04.2020 року № 84/1-659 військовому прокурору Одеського гарнізону Південного регіону України «Про надання інформації», згідно з яким:

- відносно курсантів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 позови щодо відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі Національною Академією Національної гвардії України раніше не подавалися;

- підставою незвернення до суду із відповідним позовом є те, що згідно до частини 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору;

- такі докази до позовної заяви не можливо долучити, оскільки Національна академія Національної гвардії України є державною установою та кошторисом на 2020 рік по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору не передбачено;

- листа військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону від 17.04.2020 року № 9-2-1161 Міністерству внутрішніх справ України, згідно з яким:

- відповідно до листа НАНГУ за вих. № 84/1-659 від 09.04.2020, остання не вживала заходів із захисту порушених інтересів держави, оскільки Академія є державною установою та кошторисом по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову не передбачено;

- керуючись вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив надати на електронну адресу військової прокуратури Одеського гарнізону та в подальшому поштовим відправленням інформацію з приводу причин невжиття Міністерством внутрішніх справ України заходів представницького характеру відносно відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі курсантів, зокрема, ОСОБА_1 ;

- з метою недопущення пропуску місячного строку для звернення військової прокуратури Одеського гарнізону до суду з позовом, відповідь просив надати терміново у строк до 22.04.2020;

- листа Головного управління Національної гвардії України від 08.05.2020 року № 27/33/3-3510 до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України «Про надання інформації», згідно з яким:

- на виконання доручення МВС у Головному управлінні Національної гвардії України розглянуто лист військової прокуратури Одеського гарнізону щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України курсантів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

- повідомлено, що МВС та Головним управлінням Національної гвардії України позовні заяви щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням зазначених вище курсантів, не подавалися та подаватися не плануються;

- крім того, інформовано, що МВС та Головне управління Національної гвардії України підтримує позовні заяви військової прокуратури Одеського гарнізону про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України курсантів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

- листа військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону від 04.06.2020 року № 9-2-1733 вих-20, адресованого Міністерству внутрішніх справ України та Національній академії Національної гвардії України, яким повідомлено про пред`явлення позову в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 59 372,48 грн.

На доведення обставин, викладених у відповіді на відзив, Національною академією Національної гвардії України суду також надано копії, зокрема (а.с.113, 115, 115а):

- довідки від 24.06.2020 року № 149 за підписом т.в.о. начальника фінансового відділу (головного бухгалтера) Національної академії Національної гвардії України про те, що:

- кошторисом Національної академії Національної гвардії України на 2020 рік передбачене фінансування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі 38400,00 грн. (лютий 12800,00 грн.; березень 12800,00 грн.; квітень 12800,00 грн.), однак станом на 22.06.2020 року фактично асигнування з державного бюджету не відкриті;

- за обліком рахується недофінансування у сумі 38400,00 грн.;

- Картки рахунку та Оборотно-сальдової відомості по рахунку: 2.1.1.5.2 (: Джерела фінансування: 1003070-Спеціальні кошти : Економічна класифікація видатків: 0000 : Співробітники: ОСОБА_1 , за 01.01.19 20.11.20), згідно з якими: - обороти за період: дебет 59372,48, кредит 500,00; - сальдо на 20.11.20: дебет 58872,48.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХII (далі Закон № 2232-ХII), Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з утриманням у закладах вищої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 (далі Порядок № 964).

Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-ХII до видів військової служби належить військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Частиною 2 статті 24 Закону № 2232-ХII передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-ХII, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону,, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

- у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку № 964 цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція прокурора та позивача Національної академії Національної гвардії України зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно з витягом із наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 04.10.2019 року № 224 с/ч припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів, відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення:

- солдата ОСОБА_1 , курсанта 2 відділення 138 навчальної групи курсу № 2 гуманітарного факультету, за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 04 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-ХII (в редакції, чинній на дату винесення наказу від 04.10.2019 року № 224 с/ч про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем), курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України в разі:

- дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та

- в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також

- особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

З наведеного вбачається, що на дату винесення наказу від 04.10.2019 року № 224 с/ч про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-ХII, якою передбачений вичерпний перелік випадків (підстав), в разі настання яких курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України, підпункт «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачений як випадок (підстава), в разі настання якої курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

При цьому суд звертає увагу позивачів, що Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо удосконалення деяких питань проходження громадянами військової служби» від 3 жовтня 2019 року № 161-IX набрав чинності 20.10.2019 року, тобто після дати прийняття наказу від 04.10.2019 року № 224 с/ч про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем.

Відповідно, зміни, внесені зазначеним Законом, зокрема до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-ХII, згідно з якими курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України в разі:

- дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та

- в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також

- особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону,

на відповідача не поширюються.
Також, згідно з контрактом про проходження військової служби (навчання) курсантами Національної академії Національної гвардії України, укладеного між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-майора ОСОБА_2 , та громадянином солдатом ОСОБА_1 , згідно з яким курсант солдат ОСОБА_1 ознайомилася із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема:

- відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Проте, як встановлено судом вище, наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 04.10.2019 року № 224 с/ч контракт про проходження військової служби (навчання) припинено (розірвано) з відповідачем на підставі підпункту «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а не через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Також, судом встановлено, що згідно з витягом із наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 04.10.2019 року № 224 с/ч припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів, відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення:

- солдата ОСОБА_1 , курсанта 2 відділення 138 навчальної групи курсу № 2 гуманітарного факультету, за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 04 жовтня 2019 року;

- відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», наказано провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету.

Разом з тим, згідно з п.п. 1, 2 Порядку № 964 (в редакції, чинній на дату винесення наказу від 04.10.2019 року № 224 с/ч про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі:

- дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та

- в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також

- особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Виходячи з встановлених судом обставин та наведених положень Закону № 2232-ХII та Порядку № 964, суд дійшов висновку, що застосування зазначеного порядку у спірних правовідносинах, як обґрунтування підстав для задоволення позову, не відповідає редакції Порядку № 964, чинній на дату винесення наказу від 04.10.2019 року № 224 с/ч про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем та встановлених судом обставин щодо підстав (фактичних і юридичних) припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) з відповідачем.

В контексті встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків, суд додатково звертає увагу на те, що згідно зі змістом доданого до позову листа Головного управління Національної гвардії України від 08.05.2020 року № 27/33/3-3510 до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України «Про надання інформації», зокрема:

- на виконання доручення МВС у Головному управлінні Національної гвардії України розглянуто лист військової прокуратури Одеського гарнізону щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України курсантів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

- повідомлено, що МВС та Головним управлінням Національної гвардії України позовні заяви щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням зазначених вище курсантів, не подавалися та подаватися не плануються.

Крім того, як встановлено судом вище, станом на дату вирішення справи жодних заяв по суті справи від позивача Міністерства внутрішніх справ України щодо позову, поданого прокурором, або відзиву відповідача на позовну заяву тощо до суду не надійшло.

Разом з тим, щодо посилання відповідача на неправомірність звернення з даним позовом прокурора та на пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд звертає увагу відповідача, що в даному випадку провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою прокурором в порядку ст. 53 КАС України, в інтересах держави в особі певних органів, уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, та у межах місячного строку звернення до суду після з`ясування обставин, передбачених ст. 53 КАС України, як підстав для відповідного звернення прокурора до суду.

Наведена позиція суду узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 280/3341/20, у якій зазначено, зокрема:

«Усуваючи розбіжності у наведеній судовій правозастосовній практиці з метою забезпечення її єдності, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року (справа №912/2385/18) сформулювала правову позицію, згідно з якою прокурору для представництва інтересів держави у суді достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави (що має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу), то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Водночас питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, встановлюється за результатами розгляду справи про притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності.».

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

На підставі встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновків про те, що на виконання вимог ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги у спірних правовідносинах, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, отже даний адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю.

Підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Рішення прийнято та складено з урахуванням тимчасової непрацездатності головуючого судді, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та часу перебування головуючого судді у відпустці.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року) до 31 грудня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Військового прокурора Одеського гарнізону (місцезнаходження: вул. Армійська, 18а, м. Одеса, 65058) в інтересах держави в особі: Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код юридичної особи: 00032684), Національної академії Національної гвардії України (місцезнаходження: майдан Захисників України, 3, м. Харків, 61001; ідентифікаційний код юридичної особи: 08610502), до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 58872,48 грн. на користь Національної академії Національної гвардії України відмовити повністю.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.