Справа № 686/27566/21
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/489/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу №686/27566/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Хмельницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Бровко Назарія Сергійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Хмельницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Бровко Назарія Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕОА №5002136 від 07.11.2021 року.

ОСОБА_1 вказує, що 07.11.2021 року винесено оскаржувану постанову, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 31.4.7 ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух».

ОСОБА_1 не погоджується з винесеною постановою, вважає що не порушував вимоги ПДР України, постанова не відповідає фактичним обставинам справи, не конкретизовано суть правопорушення, а тому просить постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

23.11.2021 року відкрито провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить їх задоволити.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2021 року винесено постанову серії ЕОА №5002136 якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 31.4.7 ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух», а саме: «07.11.2021 року о 23:00 в с. Пирогівці по вул. Я. Гальчевського 1 водій керував тз Mitsubishi Lancer НОМЕР_1 , на вітровому склі якого були сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.6.8.5 ДСТУ 3649:2021 «Колісні ТЗ. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» від 28.12.2010, чим порушив п.п.31.4.7. ПДР України інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Дані обставини підтверджуються копією постанови, наявною в матеріалах справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 11 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію" у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ч.1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивачу ставиться в вину порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Так, згідно п.6.8.5 ДСТУ 3649:2021 «Колісні ТЗ. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Однак, згідно Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710, зазначений Національний стандарт ДСТУ 3649:2010 застосовують виключно під час перевірки технічного стану колісних транспортних засобів суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю, а також автомобільними перевізниками, суб`єктами господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування, ремонту ТЗ.

Нормами ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а автомобіль MITSUBISHI LANCER НОМЕР_1 за змістом ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у виді штрафу за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

У пункті 31.4 ПДР наведено перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 порушив п.31.4.7 ПДР, а суть правопорушення полягає в тому, що він керував транспортним засобом, на вітровому склі якого були сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

При цьому, в постанові не вказано чітко про наявність або сколів, або тріщин, чи їх сукупності, з чого не можливо зробити висновок, яке саме пошкодження вітрового скла мав на увазі інспектор.

Також суд звертає увагу, що пункт 31.4.7 ПДР «Інші елементи конструкції», складається ще з ряду підпунктів (від «а» до «ї»), серед переліку яких відсутній такий підпункт як наявність на вітровому склі сколів чи тріщин в зоні роботи склоочисників.

Таким чином, суть скоєного правопорушення не конкретизована та відсутні будь-які докази на підтвердження викладених в постанові обставин.

Так, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, остання не містить чіткого опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, фото-відеофіксації, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним. (Постанова ВС від 08 липня 2020 року, справа № 463/1352/16-а).

За таких умов, із врахуванням тих обставин, що представником відповідача не надано відзив на позов, не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, окрім оспорюваної постанови, у якій факт вчинення вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення не знайшов свого підтвердження, доказів його вини не надано.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не доведена, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 241, 242, 243, 244, 246, 250 КАС України, ст.ст. 22, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, ЗУ «Про національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов заяву задоволити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕОА №5002136 від 07.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у місті Хмельницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 29000, м. Хмельницький, пров. Коцюбинського 35/2.

Відповідач: інспектор 1 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Бровко Назарій Сергійович, адреса: 29000, м. Хмельницький, пров. Коцюбинського 35/2.

Суддя