Справа № 480/13420/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Охтирської міської ради в особі виконавчого комітету про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Охтирської міської ради в особі виконавчого комітету в якій просить:
1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у впорядкуванні адресації квартир в будинку АДРЕСА_1 , а саме коли дві квартири мають один номер квартира належна ОСОБА_1 і квартира в якій мешкає ОСОБА_2 ;
2) зобов`язати відповідача здійснити впорядкування адресації квартир в будинку АДРЕСА_1 , а саме залишити номер квартири належній ОСОБА_1 - 1, а квартирі, в якій мешкає ОСОБА_2 - інший номер. Перереєструвати осіб з квартири АДРЕСА_2 , крім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_5 .
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власницею квартири АДРЕСА_3 . Водночас, нею було з`ясовано, що за її адресою, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані ще 7 осіб, які мають бути зареєстрованими за адресою, де проживає ОСОБА_2 , яка мешкає в іншій квартирі в цьому ж будинку АДРЕСА_4 , що має також номер 1. У зв`язку з цим позивач звернулася до відповідача із заявою про зміну (впорядкування) адресації квартир за адресою АДРЕСА_1 , однак відповідач відмовив, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали позовної заяви, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі, приймаючи до уваги наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.
Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
За змістом наведених приписів участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясовувати, у зв`язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Тобто, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Так, як встановлено судом, позивач є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 , право на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.09.2021. При цьому, у зв`язку із встановленням реєстрації у період 1993-2019рр. за даною адресою (тобто до реєстрації права власності за позивачем спірної квартири), крім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ще 7 осіб, які мали б бути, за твердженням позивача, зареєстрованими за адресою, де мешкає ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зверталась як до відповідача так і до Охтирської окружної прокуратури з заявами про зміну (впорядкування) адреси та зняття таких осіб з реєстрації за її квартирою.
На свої заяви позивач отримала від відповідача відмову, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом, в якому просила зобов`язати відповідача присвоїти іншу адресу квартирі, в якій мешкає ОСОБА_2 та перереєструвати осіб, які зареєстровані в квартирі позивача, крім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на адресу ОСОБА_2 .
Таким чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном позивача, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також квартири, де мешкає ОСОБА_2 .
Суть і характер описаних спірних правовідносин, їхній суб`єктний склад, зміст позовних вимог і механізми (засоби) їхнього задоволення в своїй сукупності дають підстави стверджувати, що вимоги позивача спрямовані на усунення їй перешкод у користуванні (розпорядженні) квартирою, яку вона набула у власність, шляхом присвоєння нової адреси квартирі, де мешкає ОСОБА_2 з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання (припинення цивільних прав) семи осіб, які до цього часу були зареєстровані за адресою квартири, яку позивач набула у власність.
Спір про захист права конкретної особи на майно чи житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних правовідносин, але їхня участь у цих відносинах не змінює характеру (суті) спірних правовідносин, не перетворює такий спір на публічно-правовий і не дозволяє поширювати на них положення адміністративної юрисдикції.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Таким чином правовідносини, які склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки в цьому випадку існує спір про майнове право, а саме: про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із права власності та права на житло.
Той факт, що відповідачем є виконавчий комітет Охтирської міської ради, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.
За таких обставин суд вважає, що спір між позивачем та відповідачем не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відтак, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
При цьому, посилання позивача у позові на постанову Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №344/9283/6-а суд не приймає до уваги, оскільки у даній справі судом вирішувався спір щодо правомірності присвоєння адреси новоствореному об`єкту нерухомості та такий спір не є тотожним за змістом спором про майнове право, а саме: про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із права власності та права на житло, який став підставою для звернення позивача з даним позовом. Тобто, правовідносини, що були предметом розгляду Верховним Судом у справі №344/9283/6-а не є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи
Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки остання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 19, 170, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Охтирської міської ради в особі Виконавчого комітету про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної вимоги віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко