Справа № 554/8440/21
Суддя: Троцька А. І.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.12.2021 Справа № 554/8440/21
Провадження №2-а/554/93/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Троцької А.І.,

при секретарі - Калюжній Д.В.,

за участю представника позивача - Богославського В.А.,

представника відповідача - Носенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника Богославського Віктора Анатолійовича до Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

02 вересня 2021 року громадянин Молдови ОСОБА_1 в особі представника Богославського Віктора Анатолійовича звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення № 23 від 28.08.2021 року пропримусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі і в частині заборони громадянину ОСОБА_1 в`їзду на територію України строком на три роки та постанову про накладання адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.08.2021 року постановлене рішення № 23 головного спеціаліста Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Я.Подолякіною про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , яким зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.09.2021 року, а також заборонено йому подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки. В той же день начальником Шевченківського районного відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області Т.Г.Носенко було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення ПН МПТ 001191 на позивача у вигляді штрафу розміром 2550 грн. Вказані рішення вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Зокрема зазначав, що при винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не зазначено в чому полягає тяжкість покарання, відсутність його суспільної небезпеки та не забезпечено послуг перекладача. При прийняття рішення про примусове видворення безпідставно заборонено в`їзд на територію України протягом трьох років, що не міститься у переліку ч.1 ст. 13 ЗУ №3773-VІ.

У відзиві на позовну заяву представник Шевченківського відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавський області просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначала, що за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні чинним законодавством передбачається адміністративна відповідальність. На момент виявлення позивача у м.Полтаві законність тимчасового проживання підтвердженою не була, оскільки у останнього 11.01.2021 року закінчився дозволений строк перебування. Таким чином з 11.01.2021 року позивач перебував в Україні нелегально. Дані обставини відповідач вважає законною підставою відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та подальшого прийняття законного, обґрунтованого та такого, що прийняте відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про примусове повернення позивача до країни походження із забороною в`їзду протягом 3 років.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримав частково. Зазначав, що ОСОБА_1 добровільно виконав оскаржувану постанову та рішення, а саме сплатив штраф та добровільно виїхав за межі України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в підстав наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта позивача, терміном дії з 18.01.2017 року до 18.01.2024 року (а.с.5).

З протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ 001192 від 28.08.2021 року вбачається, що 28.08.2021 року о 08.00 год. за адресою АДРЕСА_1 було виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , який останнього разу в`їхавши на територію України 14.10.2020 року, не виїхав після закінчення відповідного строку перебування і проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України. (а.с.47).

Постановою начальника Шевченківського районного відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області ПН МПТ 001191 від 28.08.2021 року на громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 52).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, в розумінні частини першої статті 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні підлягає: у проживанні без документів на право проживання в Україні; у проживанні за недійсними документами; у проживанні за документами, термін дії яких закінчився; у працевлаштуванні без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України; у недодержанні встановленого порядку пересування і зміни місця проживання; в ухиленні від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування; у неприбутті без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк; у порушенні правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом складеної відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення, суть інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, полягає у проживанні без документів на право проживання в Україні.

Постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, копії паспорту ОСОБА_1 із відміткою про в`їзд на територію України, його особистих пояснень та інформації за обліками «Аркан ЦП ДСК».

Так, з матеріалів справи слідує, що позивач, прибув в Україну 14.10.2020 року, термін його перебування закінчився 11.01.2021 року.

На час прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, документів на право проживання в Україні позивач не мав, жодних належних та достовірних доказів того, що йому було надано відповідний статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту матеріали справи не містять, а отже відповідачем правомірно притягнуто позивача.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови Шевченківського районного відділу у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області ПН МПТ 001191 від 28.08.2021 року не встановлено.

Крім того, 28 серпня 2021 року головним спеціалістом Шевченківського відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.09.2021 року. Також заборонено громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подальший в`їзд в України строком на 3 роки. (а.с. 62-63).

Вказане рішення вручено громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в день його винесення, що підтверджено відповідним особистим підписом останнього.

У ході опитування ОСОБА_1 , надав пояснення, що прибув в Україну 14 жовтня 2020 року у приватних справах з терміном строку перебування в Україні до 11.01.2021 року. Після закінчення терміну перебування з країни не виїхав, спочатку у зв`язку із карантинними обмеженнями. По питанню продовження строку перебування в Україні до компетентних органів не звертався. Зобов`язався виїхати за межі країни у встановлений строк згідно придбаного квитка. Зазначав, що в Молдові його життю або свободі ніщо не загрожує. По питанню набуття статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався. (а.с.51).

Вирішуючи питання щодо правомірності зазначеного рішення суд виходить з такого.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ... У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Встановлена частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну дійсно свідчить про наявність у органу Державної міграційної служби таких дискреційних повноважень. Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, та за наявності на те передбачених Законом підстав вибирати один із кількох варіантів можливих рішень, а саме встановити заборону на в`їзд, або не встановлювати таку заборону.

Як встановлено судом, приймаючи оскаржуване рішення від 28.08.2021 № 23 відповідачем в описовій частині наведені встановлені обставини допущення порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, здійснене фіксування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

З огляду на встановлені відповідачем обставини, та з метою дотримання положень ст. 26 Закону № 3773-VІ, відповідачем в межах норм зазначеного Закону було прийняте відповідне рішення, в тому числі щодо заборони в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Суд приходить до висновку, що зазначене рішення прийняте на підставі та в межах повноважень, наданих посадовій особі, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю порушень законодавства України щодо перебування іноземців на території України.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Посилання позивача на ту обставину, до відповідач, приймаючи відповідне рішення, не зазначив правові підстави, передбачені ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, не приймається судом до уваги.

Зазначена норма Закону міститься в розділі II. Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» що регулює «В`їзд в Україну і виїзд з України».

Зазначений Розділ Закону не розповсюджується на норми щодо відповідальності іноземців, яка врегульована іншим Розділом III. «Відповідальність іноземців та осіб без громадянства» зазначеного Закону.

Щодо тверджень позивача про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення та постанови були порушені його права, не забезпечено перекладачем, то вони не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судом, позивачу було роз`яснено право скористатися допомогою перекладача, але останній зазначив, що таких послуг не погребує, про що свідчить його підпис в оскаржуваних рішеннях.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався, суд вважає за можливе віднести його за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 243, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в особі представника Богославського Віктора Анатолійовича до Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави в десятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2021 року.

Суддя А. І. Троцька