Справа № 822/6302/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6302/15 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Прогрес-В" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2015 №, від 23.07.2015 №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 26.10.2015 № частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 73906,00 грн., від 23.07.2015 № є протиправними, оскільки надані товариством документи містять відомості про надані юридичні послуги ТОВ "Апелла Консалт". Вважає, що підставою для виникнення у ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій з придбання юридичних послуг від ТОВ "Апелла Консалт". Просив позов задовольнити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою від 14.03.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду 23.04.2016, Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дунаєвецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 26.10.2015 №, яким Дунаєвецька об`єднана державна податкова інспекція зменшила ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" розмір від`ємного значення суми податку додану вартість в сумі 365692,00 грн, в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку додану вартість в сумі 291786,00 грн, за грудень 2014 року, в решті податкове повідомлення-рішення Дунаєвецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 26.10.2015 № залишив без змін.

Постановою від 10.11.2020 Верховний Суд постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.03.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016 скасував в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 07.12.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до свого провадження адміністративну справу, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження, замінив відповідача Дунаєвецьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначене судове рішення та постановити нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, Дунаєвецька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області провела документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, результати якої були оформлені актом від 09.07.2015 №0001/2200/35714140.

В акті перевірки контролюючий орган встановив порушення позивачем вимоги: п.п.198.1-198.3, 198.6 ст.198 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в результаті чого товариство: занизило податок на додану вартість по загальній декларації на загальну суму 118260,00 грн. (у тому числі: за березень 2013 року - 112477,00 грн., за квітень 2013 року - 1524,00 грн., за травень 2013 року - 2344,00 грн., за червень 2013 року - 1915,00 грн.); завищило залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації), на суму 247432,00 грн. (спеціальний режим оподаткування); завищило від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за грудень 2014 року на 2843,00 грн. (спеціальний режим оподаткування).

У акті перевірки відповідач зазначив, що товариство неправомірно включило до складу податкового кредиту податок на додану вартість на загальну суму 76749,00 грн. згідно отриманих від ТОВ "Апелла Консалт" документів, яким не доведений факт підтвердження здійснення господарської діяльності через відсутність майна, трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з поставки товарів та послуг; в ході проведення перевірки позивач не надав документальних доказів, що послуги (роботи), перелічені у документах, перелік та реквізити яких наведені на 10-11 аркушах акта перевірки, взагалі проводились та не надало інших документів, які б підтверджували зв`язок понесених витрат із підготовкою та організацією господарської діяльності.

На підставі висновків вказаного акта перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 23.07.2015 №, яким зменшив ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року на 2843,00 грн.; від 23.07.2015 №, яким збільшила ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 118260,00 грн. - за основним платежем та на 29565,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку, за наслідками якого рішенням 30.09.2015 №9016/10/22-01-10-03-14 Головне управління ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення від 23.07.2015 № залишило без змін, а податкове повідомлення-рішення від 23.07.2015 № скасувало.

На підставі рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 30.09.2015 №9016/10/22-01-10-03-14 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 26.10.2015 №, яким зменшив ТОВ "Агрофірма Прогрес-В" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року на 365692,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган не надав належних доказів вчинення позивачем податкових правопорушень та не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З огляду на зазначене слідує, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас, колегія суддів зауважує, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до положень абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Положеннями абз.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податковий кредит можуть вважатися не підтвердженими.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 01.03.2010 року між ТОВ "Агрофірма-Обрій" (клієнт) та ТОВ "Апелла Консалт" укладений договір про абонентську юридичну допомогу №11/ПРО. Умовами зазначеного договору передбачено, що клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати клієнту абонентську юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених даним договором. На підставі договору про абонентську юридичну допомогу від 01.03.2010 №11/ПРО та ряду додаткових угод до цього договору, ТОВ "Апелла Консалт" протягом жовтня 2012 року - грудня 2014 року надавала ТОВ "Агрофірма-Обрій" юридичні послуги.

Виконання ТОВ "Апелла Консалт" передбачених договором юридичних послуг засвідчене сторонами щомісячними актами здачі-приймання робіт (надання послуг).

Вказані акти здачі-приймання робіт за період жовтня 2012 року - грудня 2014 року містять додатки - звіти про наданні послуги, в яких конкретизовані найменування та кількість виконаних ТОВ "Апелла Консалт" робіт з надання юридичних послуг.

Крім того, в матеріалах справи містяться копія відповіді на запит Дунаєвецької ОДПІ від 30.10.2012 №577, проєкт Угоди про розірвання договору оренди землі (невитребуваної земельної ділянки), проєкт листа у відділ Держкомзему про статус невитребуваних земельних ділянок, копія договору на розробку проєкту землеустрою з ТОВ "Контрактовий Дім" від 02.11.2012, копія Програми семінару-навчання на 20.11.2012, копія інвестиційного договору з Охрімовецькою сільською радою від 02.01.2013, проєкт претензії до ТОВ "Національна перевага", проєкт Договору на управління спадщиною, проєкт відповіді на вимогу Вінницького ОТВ АМКУ від 31.01.2013 №06-29.3/240, копія договору купівлі продажу від 01.02.2013 № 01/02-13 з ТОВ "Хмельницьк-млин", копія договору купівлі-продажу від 20.03.2013 №132 з ТОВ "Завод Гідроарматури", копія договору поставки від 26.06.2013 №ОГ009/13 з ТОВ "СП Фукс Мастила Україна", копія договору оренди транспортного засобу від 05.04.2013 №289 з ОСОБА_1 , проєкт відповіді на вимогу Хмельницького ОТР АМКУ від 17.04.2013 №01-23/11-1931, копія договору про надання послуг від 01.07.2013 №01/07-13 з ТОВ "Хавестер", копія договору про надання с/г послуг від 01.07.2013 №01-07-13 з ФГ "Рубін", копія договору складського зберігання від 09.07.2013 №2 з ТОВ "Агродар-Бар", копія договору на охорону об`єктів від 30.08.2013 №30/08-13 з ПП "ОДА "Спрут", проєкт повторного листа в Районному управлінню Держземагентства в Хмельницькій області про затвердження проєкту землеустрою, копія договору на виконання робіт від 06.09.2013 №ВР-13/360 з ТОВ "Альфасервіс Постач", копія договору надання послуг перевезення від 16.10.2013 №216/10-13 з ФОП ОСОБА_2 , копія договору надання послуг від 30.10.2013 №50 ПП "НІВ", копія договору про надання послуг від 01.11.2013 №112/1 з ПП "Незалежний центр лабораторних досліджень", проєкт відповіді на вимогу Хмельницького ОТВ АМКУ від 18.11.2013 №01-23/11-5022, проєкт відповіді на Рекомендації адміністративної колегії Хмельницького ОТВ АМКУ "Про усунення причин, що сприяють здійсненню дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції" від 15.11.2013 №11/186-рк/к, копія договору купівлі-продажу від 03.02.2014 №3559 з ТОВ "Техноторг-Дон", копія договору поставки с/г техніки від 07.02.2014 №TMU-039T-14 з ТОВ "ТайтнМашинері Україна", копія договору купівлі-продажу від 04.03.2014 №2316-т з ТОВ "Агроресурс", копія договору на виконання робіт від 03.04.2014 №214/14 з ТОВ "Кіровограделеватормаш".

На підставі актів здачі-приймання послуг позивач здійснив їх оплату, що підтверджується платіжними дорученнями за вказаний період.

По факту надходження коштів ТОВ "Апелла Консалт" виписало податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 76749,00 грн. Отримавши зазначені податкові накладні, позивач включив податкового кредиту відповідних звітних періодів податок на додану вартість, сплачений в ціні юридичних послуг.

Водночас, факт отримання юридичних послуг від ТОВ "Апелла Консалт", їх оплати, факт сплати позивачем податку на додану вартість в ціні послуг та факт використання позивачем зазначених послуг у господарській діяльності підтверджені дослідженими судом первинними документами та не спростовані відповідачем.

Відповідач не подав та суд не встановив будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої ним податкової вигоди - як-от безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, завідоме придбання послуг у осіб, діяльність яких має ознаки фіктивного підприємництва, спрямування операцій на одержання прибутку виключно за рахунок податкової вигоди тощо. Суд не встановив також порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту.

В той же час колегія суддів бере до уваги, що правовідносини між ТОВ "Апелла Консалт" та ТОВ "Агрофірма Обрій" щодо виконання договору про надання юридичних послуг за попередні звітні періоди неодноразово досліджувались судами. Так постановами Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2012 у справі №2270/6482/12 (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 року), від 02.09.2013 у справі №822/3009/13-а (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.10.2013 року), від 29.10.2013 у справі №822/3856/13-а (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.08.2014), від 28.01.2014 по справі №822/4605/13-а (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.03.2014), від 04.06.2014 по справі №822/1574/14 (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014) встановлена правомірність формування позивачем податкового кредиту по операціях з придбання юридичних послуг від ТОВ "Апелла Консалт".

Відповідно до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи зазначене вище та беручи до уваги, що в ході розгляду справи податковий орган не надав належних доказів вчинення позивачем податкових правопорушень та не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог .

У відповідності зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскарженого рішення було дотримано норми процесуального права та вірно застосовано положення чинного законодавства, тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 грудня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Смілянець Е. С.