Справа № 716/1912/21
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/1912/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.

за участю секретаря судових засідань Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Колчанова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції КВ №2 роти №3 БУПП в Чернівецькій області Беженаря С.А., Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Колчанова Р.В. звернувся до суду задміністративним позовом до зазначених відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №822729 від 23.09.2021, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23.09.2021 відносно ОСОБА_1 , лейтенантом поліції Беженарем С.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено штраф в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову не законною. Зокрема зазначає, що він в той день взагалі не керував транспортним засобом, тому не може бути суб`єктом даного правопорушення. Після 23 години він сидів на водійському місці в своєму автомобілі, який був припаркований в АДРЕСА_1 , до його автомобіля підійшов капітан поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що він, рухаючись на своєму автомобілі не увімкнув покажчик повороту. При цьому жодних доказів наявності події та складу правопорушення не було надано.

Оскаржувана постанова, винесена лейтенантом поліції Беженарем С.А., який з позивачем не спілкувався, отже не має повноважень складати постанову. Крім цього, позивач вважає, що відеозапис вчинення ним інкримінованого правопорушення не здійснювався, тому в постанові не вказано інформацію про технічний засіб. У зв`язку із наведеним вважає вищезазначену постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Колчанов Р.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач інспектор БУПП в Чернівецькій області Беженар С.А. та його представник, а також відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, не дивлячись на своєчасне та належне повідомлення про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, нbv дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Оскаржувана постанова обґрунтована, винесена у законному порядку, а доводи позивача безпідставні та необґрунтовані. У зв`язку з наведеним просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши обставини, викладені у відзиві на позов, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 №822729 від 23.09.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за те, що він 23.09.2021 о 00:10 год. в м.Чернівці на вул. Мізунського, 2, керуючи т/з MERSEDES BENZ ML320 д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не ввімкнув відповідний світловий покажчик напрямку руху, чим порушив п.9.2 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно диспозиції ч 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотриманняправил дорожнього руху.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що докази його вини у вчиненні вищевказаного правопорушення відсутні, постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. 280 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень КАС покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Згідно п 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача відповідачем складання схеми чи іншої фіксації цього правопорушення не здійснювалося, однак відповідачем проводилася відеозйомка події розгляду адміністративного правопорушення, що підтверджується відеозаписом з персональної нагрудної бодікамери інспектора патрульної поліції, який наданий суду як додаток до відзиву відповідача.

Так, зазначеним відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення з участю водія автомобіля на місці перебування транспортного засобу та складання оскаржуваної постанови, під час якого останньому інспектором поліції 22.09.2021 о 23:14 год. оголошено про порушенням ним правил дорожнього руху, а саме те, що він при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик. При цьому сам факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п.9.2 (б) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП та у зв`язку з чим відповідачем прийнято оскаржувану постанову відеозаписом не зафіксовано.

Натомість в основу порушення, яке було зазначено у постанові, були покладені лише висновки самого інспектора ПП без зазначення відповідних доказів. При цьому, візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того, положеннями статті 283 КУпАП встановлені обов`язкові умови щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно вказаних положень Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова у п.8 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, що фактично виключає можливість прийняття їх в якості належних доказів по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17 та від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

З огляду на зазначене, надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі стосовно доказування вчинення позивачем відповідного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем прийнято оскаржувану постанову.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд зазначає, що висновок інспектора про порушення позивачем п.9.2 «б» ПДР України, є суб`єктивною думкою інспектора, яка матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, відсутні підстави вважати, що відповідна подія адміністративного правопорушення мала місце.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дійшов до необґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77,90,139,246,250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №822729 від 23.09.2021, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КупАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення суду.

Суддя О.Пухарєва