Справа № 440/7960/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р. Справа № 440/7960/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава по справі № 440/7960/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо несвоєчасної та не в повному обсязі виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотриману частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 139324,81 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 16910,66 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 року у справі № 440/7960/20 та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає станом на листопад 2015 року при звільненні з міліції позивач мав вислугу років більше 10 років, а саме 24 роки, а тому має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в міліції, а вже за службу в поліції, а саме за 5 років 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в поліції.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі № 440/7960/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області в частині оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду про відмову у задоволені позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні повернуто скаржнику.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій щодо несвоєчасної та не в повному обсязі виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, стягнення недоотриманої частини одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 139324,81 грн. по справі № 440/7960/20.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області №436 о/с від 06 жовтня 2020 року "По особовому складу" старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції, 06 жовтня 2020 року звільнено зі служби у поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Встановлено премію за жовтень 2020 року у розмірі 63,059 %. Вислуга років станом на 06 жовтня 2020 року складає 29 роки 11 місяців 18 днів. Вирішено, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років.

Позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 74,263,19 грн., виходячи з грошового забезпечення позивача в сумі 11882,11 грн.

Зокрема, одноразова грошова допомога при звільненні позивачу розрахована наступним чином: ((11882,11 грн. * 25 років)*25%)= 74263,19 грн. 1113,95 грн. (сума утриманого військового збору 1,5%) = 73149,24 грн.

Не погодившись з діями відповідача, що полягають у виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені не у повному обсязі, а саме, у недоплаті одноразової грошової допомоги при звільнені в сумі 139324,81 грн., а також з невиплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 16910,66 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасної та не в повному обсязі виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, стягнення недоотриманої частини одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 139324,81 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію.

Відповідно до стаття 94 Закону України Про Національну поліцію поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.10.2020 № 436 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Таким чином, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що станом на листопад 2015 року при звільненні з міліції позивач мав вислугу років більше 10 років, а саме 24 роки, а тому має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в міліції, а вже за службу в поліції, а саме за 5 років 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в поліції, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу приписів частини першої статті 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слідує, що працівникам міліції, які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На вимогу колегії суддів щодо надання доказів проходження позивачем служби в Національній поліції в період з 07.11.2015 року по 06.10.2020 року, відповідачем надано витяги з наказів:

- наказ від 07.11.2015 № 8 о/с, яким відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку преатестування та установлення посадових окладів згідно зі штатним розписом, з 07 листопада 2015 року: ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання «старший прапорщик міліції», помічником оперуповноваженого Крюківського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, присвоївши йому звання «старший сержант поліції»;

- наказ від 11.03.2016 № 58 о/с, яким призначено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду помічника оперуповноваженого відділенні поліції №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національній поліції в Полтавській області, встановивши посадовий оклад, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, звільнивши його (у зв`язку з реорганізацією) з посади помічника оперуповноваженого Крюківського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- наказ від 09.12.2016 №446 о/с, яким призначено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду помічника оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Кременчуцького відділку поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, звільнивши його (у зв`язку з реорганізацією) з посади з помічника оперуповноваженого відділенні поліції №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національній поліції в Полтавській області з 08.12.2016;

- наказ від 02.06.2020 № 233 о/с, яким призначено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції, звільнивши його (за ініціативою поліцейського) з посади помічника оперуповноваженого сектору кримінальної поліції №1 Кременчуцького відділу поліції, з 31.05.2020 року.

Таким чином, враховуючи, що після звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 позивач з 07.11.2015 був прийнятий на посаду помічника оперуповноваженого Крюківського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області і з присвоєнням спеціального звання поліції, а не продовжував роботу на посаді державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", в даному випадку положення ч.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на позивача не поширюються, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

У наказі Головного управління Національної поліції в Полтавській області №436 о/с від 06 жовтня 2020 року "По особовому складу зазначено, що вислуга років позивача станом на 06 жовтня 2020 року складає 29 роки 11 місяців 18 днів та, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що при звільненні позивачу правомірно виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в неповному обсязі та стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені в сумі 139324,81 грн.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та доводів апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно аналізу вказаної норми випливає, що виплата одноразової грошової допомоги проводиться після звільнення.

Відповідно до частини четвертою статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

При цьому діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Отже, виплата оспорюваної грошової допомоги до повноважень роботодавця позивача - ГУНП в Полтавській області не входить.

Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.07.2021 по справі №820/1134/17.

Таким чином, оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, а не відповідною установою, в цьому випадку роботодавцем - ГУНП в Полтавській області, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 року у справі № 440/7960/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі №440/7960/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва