Справа № 540/6638/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/6638/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді: Морської Г.М.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньосірогозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернувся до суду із адміністративним позовом до Нижньосірогозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) , у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо внесення змін до актового запису про народження від 25.06.1973 №11, складений виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано - Франківської області, а саме виправити національність батька з українець на поляк, матері - з українка та полька, та позивачу написати національність поляк;

- зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про народження від 25.06.1973 №11, складений виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано - Франківської області, а саме у графі "національність" ОСОБА_2 змінити національність з "українець" на "поляк", у графі "національність" ОСОБА_3 замінити національність з "українка" та "полька", у графі "національність" ОСОБА_1 вписати "поляк".

Ухвалою від 03.11.2021 відкрите спрощене провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: «…Бажаючи реалізувати право на національну самоідентифікацію, ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Нижньосірогозький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відповідач) із заявою про внесення змін до актового запису про народження від 25.06.1973 № 11, складений виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, а саме: виправити національність батьку з українець на поляк, матері - з українка на полька, та заявнику написати національність поляк. Дане звернення обґрунтовано тим, що його батьки народились в Польщі, вони та сам Позивач дотримуються традицій польської національності, святкують польські свята та завжди ідентифікували себе як поляки. 16.09.2021 Відповідачем надано висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану. Даним висновком Позивачу відмовлено у внесенні змін на підставі того, що зміна національності не є компетенцією органу державної реєстрації актів цивільного стану. Роз`яснено Позивачу, що висновок може бути оскаржено до суду. При цьому окрім інших наданих Позивачем документів, є актовий запис про народження від 05.03.1968 № 14, складений виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області на рідну сестру Позивача - ОСОБА_4 , згідно якого національність батька - українець, національність матері - полька. Національність матері виправлено з українка на полька на підставі рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20.11.2015 по справі № 659/710/15-ц.

Даним рішенням встановлено, що матір Позивача, його дідусь по материнській лінії, рідний дядько та рідна сестра є поляками. Згідно наданого позивачем свідоцтва про смерть батька, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Локинка Лисковського району Республіка Польща. Таким чином, навіть якщо у Відповідача існували сумніви щодо національності народженого у Польщі батька Позивача, існує рішення, що набрало законної сили, яким вже встановлено, що матір Позивача є полькою, що давало підстави внести зміни щодо національності матері Позича і, як наслідок, дати право Позивачу ідентифікувати свою національність по лінії матері. При цьому Відповідачем винесено відмову у виправленні національності по усім трьом особам…».

Відповідач надіслав суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив: «…Відповідно до актового запису про народження №14 від 05.03.1968 року, складений виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області на ОСОБА_4 (сестра Позивача) національність батька вказано українець, національність матері - полька. Національність матері було виправлено з українка на полька на підставі рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області «Про встановлення юридичного факту» від 20. 11.2015 № 659/710/15-ц. Позивач стверджує, що національність матері виправлено з українка на полька на підставі рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20.11.2015 по справі № 659/710/5-ц і даним рішенням встановлено, що матір Позивача, його дідусь по материнській лінії, рідний дядько та рідна сестра є поляками. Зазначаю, що ним рішенням встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 (сестра Позивача) за національністю - полька, а відносно матері Позивача зазначено: внести зміни до актового запису про народження № 14 від 05.031968 року, зробленому виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Берегівського району Одеської області виправити національність матері з українка на полька. Юридичного факту щодо національності матері позивача не встановлено, позивач неправильно розуміє (трактує рішення суду, даним рішенням підтверджено юридичний факт відносно сестри позивача, а не матері. Таким чином, твердження Позивача, що мати за національністю полька є безпідставним. Відповідно до актового запису про смерть № 02 від 24.01.1991, складений виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області на ОСОБА_2 (батько Позивача) національність зазначено українець. Таким чином, твердження Позивача, що батько за національністю поляк є безпідставним. … Також, хотілося зазначити, що при внесенні змін до актових записів щодо персональних даних осіб (батьків Позивача) необхідно брати до уваги їх власне ставлення до таких зміг. Зміна персональних даних відносно померлих осіб, власна воля яких щодо цих питань не може бути встановлена. Права громадянина на збереження національної самобутності (ст.300 ЦК України), яке за своєю природою реалізується за власним волевиявленням особи і не успадковується, а отже, не може бути реалізоване волею спадкоємця. Вважаю важливим даний аргумент щодо зміни персональних даних померлих осіб, в даному випадку це зміна національності…».

Проаналізувавши позиції сторін, суд прийшов до наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач , звертаючись із заявою до відповідача, мав на меті внести зміни до актового запису про народження, зазначивши національність матері «полька», батька «поляк» та власну національність «поляк», у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про відмову у внесенні змін до актового запису, не просив визнати неправомірними такі дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.

Крім цього, суд звертає увагу на наступне.

Положеннями частин першої - третьої статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У частині першій статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Крім цього, суд застосовує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 по справі № 810/2732/18:

«… 37. Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

38. Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі…».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства .

Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Нижньосірогозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Г.М. Морська

кат. 114000000