Справа № 640/24484/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (
про визнання протиправними та скасування рішень, -
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні 06 грудня 2021 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення про задоволення первинних позовних вимог, без урахування вимоги, заявленої у клопотанні про збільшення позовних вимог.
Тобто, судом щодо частини позовних вимог не ухвалено рішення, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, виходячи з вимог статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.
Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Матеріалами справи підтверджується, що 13 грудня 2017 року Головним управлінням ДФС у місті Києві на підставі підпункту 19-1.1.1, підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету єдиного податку за І квартал 2016 року, за І півріччя 2016 року, за три квартали 2016 року, 2016 рік, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №6319/26-15-13-02-11/ НОМЕР_1 .
Представник позивача стверджував, що визначені у податкових деклараціях суми зобов`язань сплачені своєчасно, а відтак сума штрафу розрахована за відсутності факту прострочення сплати сум податку.
Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду (пункт 296.3 статті 196 Податкового кодексу України).
Порядок нарахування та строки сплати єдиного податку врегульований вимогами статті 295 Податкового кодексу України.
Так, пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
У відповідності до підпункту 19.1.2 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Позивачем надано докази того, що платіжними дорученнями №23 від 05 травня 2016 року на суму 11 815,00 грн. та №44 на суму 46 467,33 грн. від 05 червня 2016 року ФОП ОСОБА_1 перераховано кошти у якості сплати єдиного податку за 1 квартал та 2 квартал 2016 року відповідно, однак дані кошти помилково перераховано на рахунок № НОМЕР_2 замість вірного № НОМЕР_3 .
У зв`язку з цим, 08 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві із заявою щодо перерахування вказаних платежів за належністю та вважати єдиний податок сплаченим, оскільки кошти надійшли до державного бюджету вчасно та в повному обсязі. Вказана заява отримана представником податкового органу 12 грудня 2018 року.
У відповідь на вказану заяву листом від 17 січня 2019 року №4118/Д/26-15-17-01-17 Головне управління ДФС у місті Києві повідомило, що станом на 17 січня 2019 року згідно даних інформаційної системи органів ДФС по ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 64,86 грн. військовий збір, у зв`язку з чим розгляд питання про перерахування сплачених коштів можливий після повного погашення податкового боргу.
Суд враховує, що відповідь щодо неперерахування сплачених коштів єдиного податку в розмірі 58 282,33 грн. не оскаржувалась позивачем.
З урахуванням того, що кошти єдиного податку за 1 квартал та 2 квартал 2016 року відповідно помилково сплачені на старі реквізити рахунків, суми податку не вважаються сплаченими, а відтак дійсно мала місце несвоєчасна сплата позивачем сум єдиного податку за І квартал 2016 року та півріччя 2016 року.
В той же час, у зв`язку із помилковою сплатою позивачем суми єдиного податку в розмірі 58 282,33 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , станом на 18 листопада 2016 року за ФОП ОСОБА_1 обліковувався борг на вказану суму.
Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У відповідності до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України сплачена відповідно до платіжного доручення №46 від 18 листопада 2016 року сума єдиного внеску в сумі 42 356,39 грн. та сплачена сума єдиного податку в розмірі 122 386,00 грн. зарахована в рахунок погашення існуючого боргу.
Суд звертає увагу, що позивачем даний порядок зарахування контролюючим органом коштів в рахунок погашення боргу не оскаржувався та в судовому порядку не визнаний протиправним.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).
Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Керуючись ст.ст. 44, 241, 248, 252, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя А.Б. Федорчук