Справа № 420/3031/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3031/21
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Дата і місце ухвалення 11.05.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної міграційної служби України визнання протиправним та скасування рішення від 27.04.2015 року № 358-15 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стосовно ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, шляхом подачі заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даним позовом,

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року позов повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на необґрунтованість висновку суду першої інстанції стосовно пропуску ним строку звернення до суду без поважних причин. Апелянт вказував на те, що він є громадянином Афганістану, тобто іноземцем, і не володіє в повній мірі ані державною мовою України, ані знаннями щодо своїх процесуальних прав і обов`язків. Апелянт вказав на те, що ним дійсно було отримано повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 21.05.2015 року, однак воно було втрачене ним. Також апелянт посилався на те, що він не у повній мірі зрозумів зміст виданого повідомлення та своє право на оскарження відмови міграційного органу.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що лише 22.02.2021 року він повторно звернувся за отриманням копії повідомлення ГУ ДМСУ в Одеській області та після його отримання звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом, а саме 01.03.2021 року.

Враховуючи викладене апелянт посилається на те, що він не мав змоги своєчасно реалізувати своє законне право на оскарження рішення ДМСУ від 27.04.2015 року № 358-15 з поважних причин, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи без руху адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що позивачем оскаржується рішення Державної міграційної служби України від 27.04.2015 року № 358-15, однак з позовом до суду позивач звернувся лише 01.03.2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України. При цьому, звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 не подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду про залишення поданого позову без руху, позивач подав до суду першої інстанціях заяву, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач посилався на такі причини: мовний бар`єр та недостатня обізнаність у сфері українського законодавства, які призвели до не усвідомлення змісту виданого ГУ ДМСУ в Одеській області повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та права на оскарження відмови міграційного органу; неналежне роз`яснення позивачеві його права на оскарження рішення (незабезпечення перекладача); втрата вказаного повідомлення та відсутність інформації щодо можливості звернутися за кваліфікованою правовою допомогою.

За наслідками дослідження зазначених позивачем причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів поважних причин пропуску такого строку та, відповідно, про наявність передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження судового рішення з поважних причин.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про оскарження рішення ДМС України від 27.04.2015 року. При цьому, вказаний позов був поданий позивачем до суду першої інстанції лише 01.03.2021 року, тобто майже через шість років, після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі рішення ДМС України від 27.04.2015 року № 358-15 позивач отримав 21.05.2015 року, про що свідчить відмітка на зазначеному повідомленні.

При цьому, позивач не заперечує, що зазначене повідомлення було отримано ним ще у 2015 році, однак, посилаючись на мовний бар`єр, нероз`яснення йому можливості оскарження рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та втрату цього повідомлення, позивач вважає, що пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані позивачем обставини у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, з огляду на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Будь-які докази наявності обставин, що об`єктивно не залежали від волі позивача у матеріалах справи відсутні, оскільки позивачем не надавались.

Невжиття позивачем протягом майже шести років заходів, спрямованих на повторне отримання копії повідомлення, на звернення за правовою допомогою до фахівців, не звернення до суду свідчать лише про те, що нереалізація свого права на звернення до суду зумовлена лише власною пасивною поведінкою позивача, а вказане не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності в даному випадку поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, наслідком чого, згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, є повернення позовної заяви позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук