Справа № 360/3907/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року справа №360/3907/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №360/3907/21 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.07.2012 протиправними,

-зобов`язати відповідача поновити виплату позивачу пенсії по інвалідності в наслідок Чорнобильської катастрофи з 01.07.2012 та виплатити недоотримані суми пенсії з 01.07.2012 по 01.04.2016 в розмірі 560843,54 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у 2010 році позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Рубіжне Луганської області, у зв`язку з чим, пенсійна справа була передана з Управління пенсійного фонду в Троїцькому районі до УПФУ в м. Рубіжне Луганської області, та пенсію йому почало виплачувати відповідно Рубіжанське об`єднане Управління пенсійного фонду Луганської області.

3 2010 року по даний час позивач постійно мешкає в м. Рубіжне Луганської області. 3 2012 року позивач отримує пенсію по інвалідності в наслідок ліквідації аварії на ЧАЄС згідно постанови КМУ № 1210.

З 01.07.2012 відповідач зупинив виплату пенсії на підставі листа УПФ РФ Ленінського району м. Ульянівська до з`ясування обставин і тільки в 2016 році відновив її виплату.

При цьому відповідач протиправно проігнорував рішення Троїцького районного суду, яким позивачу довічно призначена пенсія по інвалідності 2 групи, та з 01.01.2020 року знову припинив виплату пенсії, яку відновлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 360/5408/19.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п.4 п.1 ст.238 КАС України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач просив зобов`язати відповідача сплатити недоотриману пенсію з 01.07.2012 року по 31.03.2016 року в сумі 560843,54 грн, що є порушенням ст.13 Конвенції про захист прав людини.

При цьому суд має право вийти за межі позовних вмиог для ефективного захисту порушених прав людини.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Як свідчать матеріали справи позивач звертався до Рубіжанського міського суду (адміністративна справа №425/1423/16-а) з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області від 8 квітня 2016 року № 14 «Про поновлення виплати пенсії по інвалідності позивачу»;

-визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області з невиплати позивачу пенсії за період з 1 липня 2012 року по 1 квітня 2016 року;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області поновити виплату позивачу пенсії з 1 липня 2012 року у розмірі, який виплачувався йому цим управлінням станом на 1 липня 2012 року та виплатити її за період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2016 року;

-зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області нарахувати, на умовах Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та виплатити позивачу компенсацію втрати частини його пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати у період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2016 року.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року по справі №425/1423/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області від 8 квітня 2016 року № 14 «Про поновлення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 »

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області поновити з1 липня 2012 року виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, який виплачувався йому управлінням Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області станом на 1 липня 2012 року.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену йому за період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2016 року пенсію.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області нарахувати, на умовах передбачених статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини його пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати у період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2016 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що виплата позивачу пенсії по інвалідності на території України у період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2016 року не залежить від факту припинення пенсії позивачу на території Російської Федерації, оскільки постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2015 року по справі № 425/3580/15 скасовані розпорядження від 26 липня 2012 року про призупинення виплати пенсії позивачу з 1 липня 2012 року та розпорядження від 20 вересня 2012 року про закриття з 1 жовтня 2012 року пенсійної справи ОСОБА_1 , що передбачає обов`язок відповідача поновити порушене право саме за зазначений період.

Питання щодо припинення виплати пенсії має право вирішувати та держава, в якій пенсіонер проживав до зміни свого місця проживання. А у спорі, що розглядається такою державою є Російська Федерація, а не Україна. І тому, саме пенсійні органи Російської Федерації були уповноважені вирішувати питання щодо припинення виплати пенсії позивачу, а не пенсійні органи України.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року по справі №425/1423/16-а постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року скасовано та в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач отримував пенсію за віком, інвалідністю та грошові виплати як інвалід 3 групи ЧАЕС як громадянин Російської Федерації, тобто маючи подвійне громадянство та отримуючи пенсію по інвалідності, позивач звертаючись до відповідача із заявою про поновлення виплат пенсії за тим самим видом (інвалідність) від 19 листопада 2015 року, не повідомив пенсійний орган про отримання пенсії в іншій державі, а тому, в силу положень пенсійного законодавства України та положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, така особа не має права на одночасне отримання двох пенсій в обох державах.

Постановою Верховного суду від 16.05.2019 по справі №425/1423/16-а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду у від 9 листопада 2016 року залишено без змін.

Таким чином, позивач вже звертався до суду з позовними вимогами про протиправність дій пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії з 01.07.2012 та зобов`язання поновити виплату позивачу пенсії по інвалідності в наслідок Чорнобильської катастрофи з 01.07.2012 та виплатити пенсію з 01.07.2012 по 01.04.2016, - в межах справи № 425/1423/16-а.

Дійсно, ці позовні вимоги були заявлені до управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області.

Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного Фонду України» управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області було реорганізоване в Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області.

Таким чином, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях шляхом приєднання до головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях за переліком згідно з додатком.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» у Луганській області Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Таким чином, на теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є правонаступником Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до якого вже існує судове рішення по справі №425/1423/16-а.

Отже є безпідставними доводи апелянта, що суть спору у цих справах відрізняється, оскільки позивач просив стягнути з відповідача недоотриману пенсію з 01.07.2012 року по 31.03.2016 року в розмірі 560843,54 грн.

В даному випадку судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність правових підстав для отримання позивачем пенсії по інвалідності з 01.07.2012 року по 01.04.2016 року, незалежно від підрахованого позивачем її розміру.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у іншому провадженні, що свідчить про безпідставність посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ст.13 Конвенції.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №360/3907/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №360/3907/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 грудня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв