Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № ЗП/440/21/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Канигіна Т.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВТМ-Сервіс" про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

17.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВТМ-Сервіс" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, а саме просить:

- зупинити дію постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021;

- зупинити стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 у виконавчому провадженні №67514077 до набрання законної сили рішення у справі, у тому числі шляхом заборони винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на рахунки в банківських та фінансових установах та майно ТОВ "ВТМ-Сервіс" .

В обґрунтування заяви ТОВ "ВТМ-Сервіс" зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь, оскільки до державної виконавчої служби зазначена постанова Управління Держпраці у Полтавській області передана для примусового виконання, а державним виконавцем вживаються відповідні заходи для її виконання, проте, позивач буде подавати позов про скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та матеріали, надані до неї, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, зазначеною нормою визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, визначено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Приписами статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною дев`ятою статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Зі змісту постанови Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 слідує, що вона прийнята на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, а тому є виконавчим документом та підлягає виконанню органом державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі цієї постанови державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Андрієвським І.В. відкрито виконавче провадження №67514077 про стягнення з ТОВ "Компанія "ВТМ-Сервіс" штрафу в розмірі 240000,00 грн, з виконання постанови Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021.

Крім того, у рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем прийняті постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.11.2021 та про стягнення виконавчого збору від 16.11.2021.

Згідно з частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Водночас вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів стягувача (відповідача) чи інших осіб.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі та шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Водночас, відсутні підстави для задоволення заяви в частині заборони винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на рахунки в банківських та фінансових установах та майно ТОВ "ВТМ-Сервіс", оскільки відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТМ-Сервіс" про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Зупинити стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ3049/339/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 14.09.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Допустити ухвалу до негайного виконання.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, у порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна