Справа № 161/19637/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/376/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Літвака О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

02.11.2021 до суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування підстав позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення є протиправною, оскільки вважає, що носіння захисної маски або респіратора у період встановленого карантину порушує його конституційні права і свободи як людини та громадянина. Окрім того наголосив, що в Україні не встановлено воєнного або надзвичайного стану, у період яких такі права та свободи можуть обмежуватись.

Просить суд визнати протиправною і скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505561 від 17.10.2021.

Ухвалою від 05.11.2021 позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі.

15.11.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, відповідно зо змісту якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що викладені твердження позивача є хибними. Окрім того пояснив, що інспектором поліції дотримано усі необхідні вимоги чинних норм законодавства, а оскаржувана постанова є правомірною. Наголосив на тому, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Від позивача до суду 30.11.2021 надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких останній вказав, що посилання відповідача на Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вважає нікчемним, оскільки в даному акті відсутнє поняття коронавірусна інфекція, окрім того даним актом покладено на органи місцевого самоврядування та місцеві органи виконавчої влади обов`язок з організації та контролю за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасне і повне проведення профілактичних і протиепідемічних заходів. Заявив та переконаний у тому, що в супереч ст.19 Конституції України патрульні діяли всупереч своїм повноваженням та не у спосіб передбачений законом, що вважає неправильним розумінням Закону працівниками поліції.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав у них викладених. Повідомив, що перебував в приміщенні супермаркету «Сільпо», однак користуватися засобами індивідуального захисту (маскою, респіратором) відмовився, оскільки вважає встановлені карантинні неконституційними.

Представник відповідача Літвак О.І. позовні вимоги заперечив у повному обсязі, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.10.2021 о 22 год 26 хв інспектор 1 батальйону 4 роти 2 взводу УПП у Волинській області рядовий поліції Проць В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 встановила, що 17.10.2021 у м. Луцьк по вул. Рівненська, 89, ОСОБА_1 знаходився в громадській будівлі (супермаркет «Сільпо») без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме без маски чи респіратора, що закриває рот та ніс, в тому числі виготовлених самостійно. За результатами розгляду даної адміністративної справи, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн. про що винесену відповідну постанову серії ЕГА №460605 (а.с.6).

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505561 від 17.10.2021 вбачається, що позивачу інкримінувалось порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (а.с.8).

Сторонами у заявах по суті, також позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні, визнано, що останній 17.10.2021 о 22 год 26 хв перебував приміщенні магазину «Сільпо» по вул. Рівненська, 89, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратору або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Магазин здійснював діяльність з торгівельного обслуговування населення.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Так, ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

З 12.03.2020 по 31.03.2022 на усій території України встановлено карантин, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами від 11.10.2021).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Надано право розглядати справи про дотримання цих протиепідемічних заходів виконавчим комітетам сільських, селищних, міських рад, а також Національній поліції, органам державної санітарно-епідеміологічної служби.

Окрім цього, пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено заборони, порушення яких призводить до притягнення до відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, за приписами ч. 2 статті 44-3 КУпАП, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських місцях, будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою адміністративну відповідальність і стягнення.

Відповідно до ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.09.2018 №260, громадські будинки і споруди - загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з нормами ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Із змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Виходячи зі змісту позову та наданих пояснень, позивач визнав, що перебував у приміщенні супермаркету без засобів індивідуального захисту, що також підтверджується зокрема відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських (а.с.23).

Аналіз і співставлення доказів, наданих учасниками справи свідчать, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Отже, є очевидним та доведеним факт невиконання позивачем вимог закону, що ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 641 від 22.07.2020, на час вчинення правопорушення також була чинною, її норми є обов`язковими для виконання всіма особами на території України, окремі положення вказаного нормативно-правового акту, в тому числі п.п. 1 п. 10, неконституційними не визнавалися, а посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 у справі № 1-14/2020 (230/20) є безпідставним, оскільки Великою палатою Конституційного Суду України в цій справі розглядалося конституційне подання Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" від 20 травня 2020 року № 392 і в цій частині було закрито конституційне провадження.

В свою чергу, ст. 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, а інспектором поліції складено адмінматеріали у відповідності, до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки судом на підставі наданих доказів встановлена обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 139, 245, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 77, 162, 205, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.12.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк