Справа № 640/23676/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Київ № 640/23676/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а, код ЄДР: 42552598), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо не оформлення та не видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

2) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Позиція позивача.

У позові зазначається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.08.2021 року, у зв`язку із вступом у шлюб та зміною прізвища, звернулась до Деснянського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про видачу паспорта громадянина України (додаток 1 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорту громадянина України) із долученням переліку документів передбачених постановою КМ України від 25.03.2015 року № 302.

Позивачка зазначає, що листом від 05.08.2021 року № 907/8026.1-21/8026.21/5771-21 Деснянським відділом Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області було повідомлено про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови ВРУ від 26.05.1992 року з посиланням на те що ДМС до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому МВС, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Позивачка вважає дії відповідача протиправними, такими, що порушують громадянські права позивача.

Посилаючись на положення Конституції України, Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ позивачка, крім іншого, зазначає, що у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

З посиланням на постанову КМ України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" позивачка зазначає, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Слід зазначити, що вказане положення виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 р. № 199.

У позові надалі додається з посиланням на Постанову № 302, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Позивачка зазначає, що пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні данні особи.

При зверненні із заявою про видачу паспорта у формі книжечки, ОСОБА_1 відмовилась від отримання паспорту з безконтактним електронним носієм, оскільки такий носій містить персональні дані, від обробки яких вона відмовляється.

Додається у позові, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу, на думку позивачки, обумовлює не якість закону та порушення конституційних прав такої особи.

У позові також зазначається, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Посилаючись на положення ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 року № 2438-VI, позивачка зазначає (за її змістом), що: "Будь-якій особі надається можливість: а) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; с) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції.

Крім того, у позові цитується практика ЄСПЛ із зазначенням того, що першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном "закон" слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Отже, аналізуючи вищенаведене, позивачка робить висновок, що норми Закону №5492- VI на відміну від норм Положення № 2503-ХІІ не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є, на думку заявниці, безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене, на думку заявниці, допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Позивачка зауважує, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, додає позивачка, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Зазначає, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Відтак, позивачка просить задовольнити позов.

Позиція відповідачів.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просять відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, крім іншого, що пунктом 3 Постанови № 302 визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією Постановою, з 01.11.2016 припиняється.

Отже, як зазначено у відзиві, з прийняттям зазначеного акта органи ДМС зобов`язані забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме - здійснювати видачу паспортів виключно у вигляді картки.

Враховуючи наведене, як зазначає відповідач, у органів міграційної служби відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України № 2503-ХП від 26.06.1992.

Проте, як зазначає відповідач, постановою КМ України «Про внесення зміни до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302» № 398 від 03.04.2019 (далі - Постанова КМУ № 398) внесено зміни до п. 3 Постанови № 302 та доповнено його абзацом такого змісту:

«Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994року».

За відсутності у позивача всіх передбачених законодавством документів, у відповідача відсутні законні підстави для обміну паспорта громадянина України зразка 1994.

Відповідач додає, що відповідно до абз. 1 п. 108 Постанови № 302 паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації).

У разі подання особою у строки, встановлені законодавством, документів для обміну паспорта у зв`язку із зміною імені паспорт, що підлягає обміну, визнається недійсним з дня подання документів для його обміну (абз. 11 п. 108 Постанови № 302).

У разі неподання особою протягом місяця з дати зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації), документів для його обміну за наявності у ДМС відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну відповідної інформації паспорт, який підлягає обміну, визнається недійсним (абз. 12 п. 108 Постанови № 302).

Відповідач зазначає, що з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 15.07.2021 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), прізвище позивача змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з чим, 03.08.2021 позивач звернулась із заявою до Деснянського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо обміну паспорта громадянина України зразка 1994 р. на новий у зв`язку із зміною прізвища.

05.08.2021, за результатами розгляду вищевказаного звернення, у встановлені чинним законодавством строки, листом Деснянського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області № 907/8026.21/5771-21 повідомлено позивача про порядок видачі паспорта громадянина України відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи положення профільного законодавства надано відповідь позивачу в рамках чинного законодавства України.

Таким чином, Деснянський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, на думку відповідача, вимога позовної заяви в частині визнання протиправними дій ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо не оформлення та не видачі позивачу паспорта зразка 1994 р. задоволенню не підлягає.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 02.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Крім іншого, у позивача, в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України витребувані: копію заяви до органу ДМСУ з усіма доданими до неї документами, які були надані позивачем відповідачу щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Встановлені судом обставини.

Так, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачкою до суду були надані копії документів, які були надані позивачкою до міграційної служби, на що власне позивачка і посилається.

Відповідно до заяви до міграційної служби від 03.08.2021 позивачка просила, у зв`язку зі вступом у шлюб та зміною прізвища, просила замінити паспорт на новий, але не у формі ID картки, а у формі книжечки.

У цій заяві позивачка надала згоду на обробку, збір, реєстрацію, накопичення, зберігання і т.д. її персональних даних з метою вирішення її питання, що спростовує її доводи, викладені у позовній заяві відносно того, що вона відмовилась від отримання паспорту з безконтактним електронним носієм, оскільки такий носій містить персональні дані, від обробки яких вона відмовляється, що у свою чергу свідчить про безпідставність звинувачень позивачки міграційної служби у порушенні її прав в аспекті захисту персональних даних.

У відповідь на цю заяву ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (Деснянський відділ) листом від 05.08.2021 № 907/8026.1-21/8026.21/5771-21 повідомило позивачці інформацію відносно переліку документів, який має подаватися до міграційної служби та зазначило, що прийняття рішення про оформлення та видачу паспорту зразка 1994 буде здійснено при поданні вказаних документів з рішенням суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Таким чином, Конституцією України встановлено єдиний випадок, коли особа може обрати альтернативу щодо виконання загального обов`язку.

У свою чергу, відповідно до ст. 24 Конституції України всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Не повторюючи положення норм профільного законодавства, на яке посилаються сторони, слід зазначити, що відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 302, постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року N 398 прийнято Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України від 06.06.2019 року № 456, який зареєстрований в Мін`юсті України (далі - Тимчасовий порядок або ТП).

Тимчасовий порядок визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Згідно з пп. 1 п. 1 розд. IV Тимчасового порядку обмін паспорта здійснюється, зокрема, в разі зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження.

Відповідно до п. 2 розд. IV Тимчасового порядку для обміну паспорта заявник подає, серед іншого: заяву; паспорт, що підлягає обміну; дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см.

Аналогічні правила передбачені і пунктами 6, 29, 69 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого вищезгаданою постановою КМ України від 25 березня 2015 р. № 302.

Слід додати, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII із змінами) на першій сторінці вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника.

Відповідно до п. 17. Положення для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм. Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини.

Заява є згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України "Про захист персональних даних". Під час заповнення заяви особою або її законним представником (далі - заявник) працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги Закону України "Про захист персональних даних" (п. 3 розділу I Тимчасового порядку).

Додатком № 1 до цього порядку затверджено форму заяви, зокрема, про обмін паспорту.

Відповідно до п. 8 ТП після заповнення заявником заяви працівник територіального підрозділу ДМС перевіряє правильність заповнення заяви та її відповідність наданим документам, про що вчиняє відповідний запис у графі 9 заяви.

У графі 9 заяви працівник територіального підрозділу ДМС зазначає реквізити документів, що є підставою для оформлення паспорта (свідоцтва про народження / документа, що підтверджує обставини, на підставі яких паспорт підлягає обміну втраченого/викраденого паспорта / довідки про реєстрацію особи громадянином України та рішення суду).

Оригінали документів повертаються заявнику після прийняття заяви, їх копії, завірені працівником територіального підрозділу ДМС, долучаються до заяви (п. 10 ТП).

Між тим, у даному випадку з наданих матеріалів вбачається, що позивачкою до міграційної служби подана заява довільної форми, хоча позивачка у позові посилається на подання заяви за формою додатку № 1 до Тимчасового порядку.

Ця заява не містить графи « 9» або іншого подібного визначення, де б була наявна відмітка працівника міграційної служби щодо перевірки відповідності заяви наданим документам, як не містить відмітки чи зазначення документів, які додаються до заяви та є підставою для обміну паспорту, що є передумовою для прийняття, розгляду заяви та прийняття позитивного рішення.

Заява не містить посилання на перелік документів, що до неї додаються.

Відсутній також і будь-який опис документів, який би підтверджував надання міграційній службі визначених Тимчасовим порядком документів, необхідних для обміну паспорту.

При цьому, власне навіть складена у довільній формі заява не містить базових даних, як то - місця народження, що передбачено формами заяв відповідно до ТП та Порядку № 456, що, однак, є передумовою для розгляду заяви.

Із відповіді міграційної служби вбачається, що розглядалась, була подана до розгляду лише вищезгадана заява довільної форми. Додання до неї будь-яких документів, які передбачені для цього випадку, не вбачається.

З відзиву на позов (а.с. 26-27) також вбачається, що була подана, предметом розгляду була лише вказана вище заява довільної форми. Копій документів, які б були зроблені працівником міграційної служби при поданні до заяви оригіналів документів (як то передбачено п. 10 Тимчасового порядку), суду не представлено.

Власне неподання необхідних документів і стало підставою для повідомлення позивача про відсутність підстав для обміну паспорту.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для висновку щодо вчинення відповідачем відносно позивачки протиправних дій, чи протиправної відмови в оформленні паспорту при тому, що в порядку виконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 77 КАС України позивачкою не доведено вчинення всіх дій, подання зазначених вище документів, що є передумовою для ініціювання процедури обміну паспорту, а відтак, підстави для задоволення позову відсутні та у задоволенні позову слід відмовити.

Наведені позивачем доводи та надані матеріали, досліджені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, в електронній формі апеляційні скарги подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін