Справа № 359/1670/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/1670/21 Суддя (судді) першої інстанції: Яковлєва Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Масловської К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу старшого інспектора ВБДР у м. Бориспіль УПП Київської області капітана поліції Серветника Дмитра Олександровича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , як директора - посадової особи ДП «Київський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до старшого інспектора ВБДР у м. Бориспіль УПП Київської області капітана поліції Серветника Дмитра Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до старшого інспектора ВБДР у м. Бориспіль УПП Київської області капітана поліції Серветника Дмитра Олександровича, Департаменту патрульної поліції, у якому просив скасувати постанову серія БАА № 125283 від 12 лютого 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2021 року старшим інспектором ВБДР у м. Бориспіль УПП Київської області капітаном поліції Серветником Д.О., винесено постанову відносно ОСОБА_1 , як директора - посадової особи ДП «Київський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 125283, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 11 лютого 2021 року о 09 год. 30 хв. за адресою : Київська область, Бориспільський район, а/д Н-08 Бориспіль-Золотоноша км. 0+200 м.-км 44+000 м. директор ДП «Київський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1, будучи посадовою особою відповідальною за послуги з експлуатаційного утримання а/д державного значення загального користування Н-08 в межах Київської області, не вжив заходів щодо своєчасного очищення проїзних частин від снігу, що призвело до снігового накату, а також не ліквідував снігові вали на перехрестях усіх доріг, зупинках громадського транспорту та посадових майданчиках і пішохідних переходах після закінчення опадів на протязі 20 год., чим порушив вимоги, правила, норми та стандарти ДСТУ 3587-97 п. 3.1.14, 3.1.15, 3.1.20 та п.п. 1.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.140 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п. 3.1.14, 3.1.15, 3.1.20 ДСТУ 3587-97 снігоочищення вулиць і доріг населених пунктів після закінчення снігопаду або завірюхи повинно провадитись в терміни, зазначені у таблиці 6. Для ліквідації зимової слизькості залежно від температури повітря витрата на оброблення дорожнього покриття вулиць і доріг населених пунктів протиковзними матеріалами і сумішами повинна відповідати наведеній у таблиці 7. Формування снігових валів не допускається: а) на автомобільних дорогах: на перехрещеннях усіх доріг в одному рівні і на залізничних переїздах в зоні трикутника видимості; ближче ніж 6 м від наземних пішохідних переходів; на ділянках доріг, обладнаних дорожніми огородженнями, парапетами або підвищеним бордюром; на тротуарах і пішохідних доріжках; на зупиночних і посадочних площадках маршрутних транспортних засобів; в місцях виїзду з прилеглих територій; ДСТУ 3587-97 10 б) на вулично-шляховій мережі: на перехрестях; на пішохідних переходах (на довжину, що дорівнює ширині переходів, але не менше ніж 5 м); на зупинках маршрутних транспортних засобів на довжину не менше ніж 45 м і 65 м відповідно для одиноких і спарених тролейбусів або автобусів, у тому числі на довжину не менше ніж 10 м у напрямку руху після установленого дорожнього знаку, що позначає місце зупинки маршрутних транспортних засобів; на трамвайному полотні; в місцях в`їзду у двори і на внутрішньоквартальні території; на решітках дощоприймальних колодязів.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.7 Закону України «Про автомобільні дороги України» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державне агентство автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно Закону України «Про автомобільні дороги» суб`єктами адміністративного правопорушення заст.140 КУпАП в частині незабезпечення приведення у відповідність до діючих норм і стандартів доріг загального користування є посадові особи балансоутримувача автомобільних доріг, розпорядників бюджетних коштів у сфері закупівлі підрядних робіт на здійснення поточного ремонту та експлуатаційного утримання. При цьому відповідальність вони несуть лише за наявності необхідного фінансування.

Посадові особи підрядника в таких випадках взагалі не є суб`єктами адміністративного правопорушення, оскільки несуть відповідальність виключно за невиконання або неналежне виконання робіт у межах виділених замовником коштів.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1ст.72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Згідност.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Згідно змісту оскарженої постанови, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, будучи відповідальною особою, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Однак відповідачем не спростовано твердження та посилання позивача про те, що 05 лютого 2021 року ДСНС, Укргідрометцентром та Укравтодором на період з 06 по 12 лютого 2021 року було оголошено штормове попередження та перший рівень небезпечності у зв`язку із сильним снігом, ожеледицею, вітром, хуртовинами та сніговими заметами, в т.ч. у Київській області. Як і не надано доказів протилежного.

Крім того, щодо наданих відповідачем фото з місця події, колегія суддів підтримує критичну позицію суду першої інстанції, оскільки на вказаних фото не зазначено час та місце здійснення фото фіксування, місце фіксування, що не дає можливості дійсно встановити факт порушення та його скоєння у дату і місці, зазначені в оскаржуваній постанові.

Є недоведеним також і твердження, що позивач не здійснив оперативне керівництво і контроль роботи по своєчасній ліквідації зимової слизькості та очищення автомобільних доріг від снігу на автодорозі відразу при виявленні ним таких недоліків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятої постанови серія БАА № 125283 від 12 лютого 2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого інспектора ВБДР у м. Бориспіль УПП Київської області капітана поліції Серветника Дмитра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.