Справа № 580/2986/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року справа № 580/2986/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №232969 від 27.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві власності належать тягач MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп KOGEL SN24, д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою начальника Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №232969 від 27.04.2021 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф за здійснення вантажного перевезення по товарно-транспортній накладній від 19.03.2021 №435 з перевищенням вагових норм.

Позивач посилається на ту обставину, не є автомобільним перевізником, оскільки вказані транспортні засоби з 13.10.2020 передані у користування іншому суб`єкту господарювання строком на 5 років до 13.10.2025.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами здійснення 19.03.2021 державним інспектором Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Довганюк О.С. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено, що позивач за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки МАN р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (пшениця), з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 4,8 % без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт проведення перевірки № 269182 від 19.03.2021 року. Відповідно до наданого водієм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб МАN р.н. НОМЕР_1 на момент здійснення перевірки належав позивачу. Відповідно до ТТН №435 від 19.03.2021, яка була пред`явлена водієм на момент перевірки, автомобільний перевізник не зазначений. Будь-якого документу, який би підтверджував законність використання ТЗ іншим автомобільним перевізником (договір оренди, позички, доручення, тимчасовий реєстраційний талон, тощо) на момент перевірки не було в наявності у водія. Враховуючи те, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, (а саме 4,8%) він на законних підставах був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0053696 від 19.03.2021 та Акт №0064196 від 19.03.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких складено розрахунок №64196 від 19.03.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 68,00 євро. Враховуючи, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 27.04.2021 стосовно позивача винесено постанову № 232969 про застосування адміністративно- господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт в сумі 1700 грн.

29.06.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що позивач є господарюючим суб`єктом, видом діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах. Діяльності зі здійснення вантажних перевезень не здійснює, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підтвердження реальності договору оренди, згідно якого транспортний засіб MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп KOGEL SN24, д.н.з. НОМЕР_2 перебувають в оренді іншого суб`єкта господарювання, позивачем до суду надано платіжні доручення на сплату орендної плати за 2019-2020 роки.

Щодо протиправності застосування штрафу при перевищенні вагових норм на 4,8% , то такі штрафи застосовуються при перевищенні вагових норм від 5% і вище. Штраф за перевищення вагових норм без відповідного дозволу у разі перевищення вагових норм до 5% не передбачено.

Також зазначає, що був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи, оскільки повідомлення про дату розгляду справи за адресою його місця проживання не надходило.

В запереченнях, які надійшли до суду 05.07.2021, відповідач вказав, що на момент проведення перевірки будь-якого документу, який би підтверджував законність використання транспортних засобів (далі ТЗ) іншим автомобільним перевізником (договір оренди, позички, доручення, тимчасовий реєстраційний талон, тощо) на момент перевірки не було в наявності у водія.

Посилання позивача на те, що ним укладено договір оренди транспортного засобу від 13.10.2020 зазначеного автомобіля із ФОП ОСОБА_2 з метою здійснення ним особистої підприємницької діяльності не може бути належним доказом, адже під час проведення перевірки водій ОСОБА_2 не пред`являв державним інспекторам даний договір, тимчасовий реєстраційний талон чи інший документ, який би підтверджував використання транспортного засобу іншим суб`єктом господарювання.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 07.07.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У приватній власності позивача перебувають транспортні засоби тягач MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп KOGEL SN24, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

На підставі направлення на перевірку № 002237 від 15.03.2021 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, 19.03.2021 державним інспектором Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Довганюк О.С. здійснено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої виявлено, що о 15 год 06 хв на а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка 423 км, ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки МАN р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 4,8 % без оформлення документів про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт проведення перевірки №269182 від 19.03.2021. Водій ОСОБА_2 з актом проведення перевірки ознайомлений, від письмових пояснень та підпису відмовився.

Під час проведення перевірки водій ОСОБА_2 надав свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та товарно-транспортну накладну №435 від 19.03.2021, у якій автомобільний перевізник не зазначений.

Вказаний акт надіслано до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за місцезнаходженням суб`єкта для подальшого прийняття рішення та вжиття заходів.

Листом Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 08.04.2021 №25868/26.4/24-21 на адресу позивача АДРЕСА_1 , було надіслано повідомлення про те, що 19.03.2021 під час здійснення державного контролю на автомобільному транспорті була проведена перевірка ТЗ позивача. Під час проведення перевірки виявлені порушення законодавства, складені відповідні матеріали для вжиття заходів. Повідомлено, що для розгляду справи позивачу необхідно 27.04.2021 з 09 год 00 хв до 11 год 00 хв прибути до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 223, каб. 401.

Повідомлення було направлено рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком від 08.04.2021, та вручено позивачу особисто 14.04.2021 о 14.58 год., що підтверджується трекінгом із офіційного сайту Укрпошти.

Позивач на розгляд справи 27.04.2021 не прибув, тому справу розглянуто без його участі та винесено постанову №232969 від 27.04.2021 про застосування адміністративно- господарського штрафу, передбачених абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, в сумі 1700 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої вказаної статті документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною шостою вказаної статті у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 87 (далі - Порядок № 87).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі -Порядок № 879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом пунктів 26, 27 Порядку Порядок № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до абзацу третього 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом вказаних норм рух ТЗ з перевищенням вагових норм понад 2 відсотки здійснюється за умови сплати за проїзд, що підтверджується документом про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків, і вказаний документ повинен надаватись водієм під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Судом встановлено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами відповідача виявлено, що о 15 год 06 хв на а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка 423 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки МАN р.н. НОМЕР_1 та здійснював перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 4,8 % без оформлення документів про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Під час проведення перевірки водій ОСОБА_2 надав свідоцтво про реєстрацію автомобіля, згідно з яким ТЗ належать власнику ОСОБА_1 , та товарно-транспортну накладну №435 від 19.03.2021, у якій автомобільний перевізник не зазначений.

Оскільки водій ОСОБА_2 не надав документ про внесення плати за проїзд з перевищенням встановлених законодавством вагових норм, що є обов`язковим в силу положень ч. 6 ст. 48 статті 60 Закону № 2344-III, наявні підстави для застосування до автомобільного перевізника штрафу, передбаченого абзацем третім 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Позивач стверджує про відсутність підстав для застосування штрафу, зазначаючи, що згідно частини 1 статті 60 Закону № 2344-III штраф застосовується у разі відсутності дозволу на перевезення вантажів у разі перевищення габаритно-вагових норм від 5%.

Суд не погоджується з вказаними доводами позивача, оскільки штраф за відсутність дозволу у разі перевищення габаритно-вагових норм є самостійною підставою для застосування штрафу, яка передбачена абзацами 14-17 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Як зазначено вище, відповідальність за відсутність документа про внесення плати за проїзд з перевищенням встановлених законодавством вагових норм покладається на автомобільного перевізника.

Позивач не заперечує, що є власником транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення кукурудзи за товарно-транспортною накладною №435 від 19.03.2021, проте заперечує, що він є автомобільним перевізником, посилаючись на ту обставину, що ТЗ передані в оренду ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з частиною третьою статті 48 статті 60 Закону № 2344-III при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає обов`язкові реквізити, зокрема, щодо автомобільного перевізника (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

Положеннями статті 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Положення статті 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм законодавства слід дійти висновку, що автомобільним перевізником є суб`єкт господарювання, який уклав договір перевезення із відправником вантажу. Договір перевезення вантажу є двостороннім правочином, який повинен відповідати вимогам цивільного законодавства та укладатись виключно у письмовій формі.

При цьому, відповідно до частини другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у товарно-транспортній накладній №435 від 19.03.2021 замовником та вантажовідправником зазначене приватне підприємство «Фенікс Агро», вантажоодержувач ТОВ «М.В.Карго», проте автомобільний перевізник не вказаний.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже належним, допустимим та достатнім доказом щодо підтвердження автомобільного перевізника є договір перевезення, укладений з приватним підприємством «Фенікс Агро».

Проте позивач вказаний доказ не надав, клопотання про витребування договору перевезення у ПП «Фенікс Агро не заявив».

Натомість надана позивачем копія Товарно-транспортної накладної №435 від 19.03.2021 завірена підписом та печаткою позивача, що свідчить про знаходження одного з її примірників у позивача як у автомобільного перевізника.

Отже позивач не спростував ту обставину, що він як власник транспортних засобів є автомобільним перевізником вантажу (кукурудзи) за товарно-транспортною накладною №435 від 19.03.2021.

Позивач зазначає, що ТЗ передані в оренду, на підтвердження чого надав копії договору оренди від 13.10.2020 та акту прийому-передачі від 13.10.2020, згідно з якими позивач передав ОСОБА_2 у тимчасове платне користування (в оренду) транспорті засоби, зокрема, спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп KOGEL SN24, д.н.з. НОМЕР_2 , копію платіжного доручення №68 від 23.07.2020 на суму 2898 грн. про сплату ОСОБА_2 орендної плати за 2019-2020, та копію тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_5 .

Зважаючи на ту обставину, що належним, допустимим та достатнім доказом щодо підтвердження автомобільного перевізника є договір перевезення, суд вважає надані докази неналежними, недопустимими та недостатніми для підтвердження тієї обставини, що позивач не міг здійснювати автомобільне перевезення за товарно-транспортною накладною №435 від 19.03.2021.

Крім цього, надані докази не підтверджують факт перебування ТЗ в оренді станом на день перевезення 19.03.2021.

Щодо посилання позивача не неповідомлення про розгляд справи щодо порушення правил автомобільних перевезень суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017.

Судом встановлено, що згідно копії фіскального чеку ПАТ Укрпошта позивачу на адресу, що міститься у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 направлено дане повідомлення, яке вручено йому особисто. Дана обставина підтверджується трекінгом поштового відправлення №260.

Отже позивач був повідомлений належним чином про розгляд справи щродо виявленого порушення заздалегідь, проте правом бути присутнім під час розгляду справи та надати відповідні докази не скористався.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за наявності законних підстав, відповідно до документів, наданих водієм ОСОБА_2 , документів, складених за результатами габаритно-вагового контролю та за належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Отже спірна постанова прийнята на законних підставах і скасуванню не підлягає, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО