Справа № 520/9985/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 р. Справа № 520/9985/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 30.07.21 по справі № 520/9985/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2023 від 25.06.2019 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у загальній сумі 59273,88 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу форми Ф від 14.01.2020 за № 163-54.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки не врахував відсутності суб`єкту оподаткування та бази оподаткування. Вказує, що нежитлова будівля телятника № 16 загальною площею 1592,1 кв.м. та нежитлова будівля телятника № 17 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер даного майна 6211630 та 62118010 знищені, на підтвердження чого надає довідку № 1910/17-1 від 19.10.2017, видану ТОВ Міське «Бюро технічної інвентаризації». Просить врахувати, що відсутність телятників № 16 та № 17 у натурі також підтверджується доданими до апеляційної скарги фотознімками супутникової карти за 2012, 2015, 2017 та 2020 роки, зробленими шляхом застосування програмного забезпечення «Гугл». Уважає, що нарахування податку за 2018 рік повинне було здійснюватися на підставі рішення Нечволодівської сільської ради, яке прийняте не пізніше 15 липня 2017 року.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1592,1 м2 (а.с. 49, 50).

Вказана нежитлова будівля придбана позивачем у власність на підставі договору купівлі - продажу нежитлових будівель від 05.10.2004, який зареєстрований приватним нотаріусом Куп`янського нотаріального округу за реєстровим № 340.

З огляду на належність на праві приватної власності зазначеної нежитлової будівлі ОСОБА_1 , Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 0-2023 від 25.06.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 59273,88 грн.

При прийнятті рішення Головне управління ДФС у Харківській області керувалось ставками податку, які встановлені рішенням XXX сесії VII скликання Нечволодівської сільської ради «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Нечволодівської сільської ради» від 05.02.2018 (а.с. 52-54).

Контролюючим органом податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, направлено на податкову адресу позивача для сплати податкового зобов`язання, та отримано ним особисто - 07.08.2019, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 269 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 48).

У зв`язку із несплатою податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № 0-2023 від 25.06.2019, відповідачем сформована податкова вимога від 14.01.2020 за № 163-54.

Позивач, не погоджуючись з указаними рішеннями відповідача, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом при формуванні податкового повідомлення-рішення правомірно розраховано суму податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а тому оскаржувані податкове повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу законні.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до положеннь підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Отже, можливість визначення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості на підставі інших документів, ніж тих, що підтверджують право власності на такий об`єкт, Податковим кодексом України не передбачена.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 ПК України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

За приписами підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 28.12.2015 за № 1204 (далі - Порядок № 1204).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1204 до податкового повідомлення - рішення зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складення податкових повідомлень - рішень за формами «Р»).

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення складене за формою «Ф» - для платників податків фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Відповідно до Додатку І до Порядку № 1204 корінець податкового - повідомлення рішення, складеного за Формою «Ф», не передбачає наявності даних щодо адреси об`єктів житлової та нежитлової нерухомості Позивача та їх типів, а також не має містити обов`язково детальний розрахунок податкового повідомлення - рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004, № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952).

Пунктом 1 статті 26 Закону № 1952 визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі змін ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх змін, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини 6 статті 37 цього закону, вносяться зміни до Державного реєстру прав.

Статтею 28 Закону № 1952 встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються до такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, надається технічний паспорт на таких об`єкт.

Під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт.

Колегія суддів зазначає, що Податковим кодексом України передбачено гарантію дотримання прав платників при винесенні податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України передбачає, що платник податку може звернутися з письмовою заявою для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі таких об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, розміру ставки податку та нарахованої суми податку.

Як убачається з матеріалів справи, 13.05.2021 ОСОБА_1 звертався до контролюючого органу із заявою для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2023 від 25.06.2019.

Листом від 09.06.2021 за № 22317/6/20-40-24-12-23 ГУ ДПС у Харківській області повідомила позивача про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2023 від 25.06.2019 з огляду на відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про припинення права власності на нежитлову будівлю телятника № 16 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1592,1 м2.

Згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1592,1 м2.

Відомості стосовно цільового призначення вказаної нежитлової будівлі відсутні.

Колегія суддів зазначає, що в якості підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач посилається на знищення об`єкту оподаткування, на підтвердження чого надає довідку № 1910/17-1 від 19.10.2017, видану ТОВ Міське «Бюро технічної інвентаризації».

Разом з тим, з указаної довідки вбачається, що така є підставою для реєстрації припинення права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на зазначене, доводи позивача про те, що відсутність телятнику № 16 у натурі також підтверджується доданими до апеляційної скарги фотознімками супутникової карти за 2012, 2015, 2017 та 2020 роки, зробленими шляхом застосування програмного забезпечення «Гугл», колегія суддів до уваги не бере.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року зобов`язано ОСОБА_1 надати копії договорів відчуження об`єктів нерухомості.

Позивачу копія ухвали від 28 вересня 2021 року надсилалася рекомендованим листом на адресу, вказану у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом з копією зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції від 28 вересня 2021 року вручено позивачу 28 жовтня 2021 року, проте, витребуваних документів ОСОБА_1 до матеріалів справи не надано.

Судовим розглядом установлено, що податок за об`єкт нежитлової нерухомості нараховано згідно з рішенням XXX сесії VII скликання Нечволодівської сільської ради «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Нечволодівської сільської ради» від 05.02.2018.

Розрахунок податку, визначеного у податковому повідомлені-рішенні від 25.06.2019 за № 0-2023 (за 2018 рік на суму 59 273.88 грн) податкового зобов`язання за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1592,1 м2 складає: 1592.1 х 37,23 = 59 273,88 грн, де 1592,1 - площа нежитлової будівлі; 37,23 - ставка податку за 2018 рік.

Доводи позивача про те, що нарахування податку за 2018 рік повинне було здійснюватися на підставі рішення Нечволодівської сільської ради, яке прийняте не пізніше 15 липня 2017 року, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням XXX сесії VII скликання Нечволодівської сільської ради від 05.02.2018 рішення Нечволодівської сільської ради від 13 липня 2015 зі змінами, внесеними рішеннями від 05.01.2016 та від 05.01.2016 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Нечволодівської сільської ради» визнано такими, що втратили чинність.

Нарахування податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки проведене позивачу 25.06.2019 оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Податковим законодавством встановлено, що 60-ти денний строк сплати податку обліковується з дня вручення податкового повідомлення-рішення, відтак, обов`язок сплати податкового зобов`язання у позивача виник з часу отримання податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 за № 0-2023, а саме з 07.08.2019.

Граничний строк сплати податкових зобов`язань позивачем за таким податковим повідомленням-рішенням - 07.10.2019.

Платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі отримання податкового повідомлення - рішення з нарахованим податковим зобов`язанням після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату такого зобов`язання, проте не звільнений від його сплати в цілому на цій підставі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 у справі № 808/144/18.

Отримання позивачем податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 за № 0-2023 підтверджено матеріалами справи.

Вирішуючи в межах цієї конкретної справи питання правомірності визначення податкового зобов`язання, з огляду на всі фактичні обставини цієї справи, враховуючи положення Основного Закону, зокрема статті 13 Конституції України щодо того, що власність зобов`язує; статті 67 Конституції України, якою визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а також дотримання відповідачем положень Податкового кодексу України в частині його повноважень та функцій, колегія суддів дійшла висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем відповідно до чинного законодавства, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Баланс інтересів у спірних правовідносинах досягнутий шляхом реалізації відповідачем норм права при визначенні податкового зобов`язання позивачу без свавільного втручання та без покладення надмірного тягаря.

Не сплачені платником податків, у встановлений ПК України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За приписами п. 2 розділу II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610 (далі - Порядок) податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Оскаржувана податкова вимога від 14.01.2020 за № 163-54 сформована на підставі боргу, що міститься в інтегрованій картці платника податків.

Згідно з даними інформаційної системи «Податковий блок» у позивача обліковувався податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у загальній сумі 59 273,88 гривень.

Вказана сума податкового боргу виникла в результаті несплати платником податкового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 25.06.2019 за № 0-2023, яке, як встановлено судовим розглядом, є правомірним.

Отже, відповідач, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, довів правомірність оскаржених позивачем податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 за № 0-2023 та податкової вимоги від 14.01.2020 за № 163-54.

За встановлених обставин висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, носять характер особистих припущень позивача, які в ході апеляційного перегляду цієї справи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 по справі № 520/9985/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін